Справа № 461/7571/17
Суддя: Зубачик Н. Б.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/7571/17
Провадження №2-а/461/615/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2017 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Пелех О.А.,

за участю:

представника позивача Клапчука Р.Я.,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

перекладача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області до ОСОБА_3 про примусове видворення за межі території України -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина Туреччини ОСОБА_3 про примусове видворення за межі території України. В обґрунтування позову покликається на те, що 04.11.2017 року працівниками Пустомитівського відділу поліції ГУНП у Львівській області був затриманий громадянин Туреччини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без документів, що посвідчують його особу, який порушив правила перебування іноземців на території України. За порушення правил перебування на території України, 04.11.2017 року працівниками Пустомитівського РВ ГУ ДМС України у Львівській області відносно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне затримання ПР МЛВ №057745 на підставі ч.2 ст.263 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення ПР MЛB № 057745 за ознаками ч.1 ст.203 КУпАП, а також винесено постанову ПР МЛВ №057745 про накладення на відповідача адміністративного стягнення у розмірі 510 грн. 04.11.2017 року Пустомитівським РВ ГУ ДМС України у Львівській області у відповідності до вимог ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" було прийнято рішення про примусове повернення відповідача за межі України, зобов'язавши його покину територію держави у строк не пізніше 05.11.2017 року. Відповідач належним чином ознайомлений з даним рішенням, про що свідчить його підпис та повідомлений, що у випадку невиконання рішення про примусове повернення до нього буде застосовано примусове видворення, відповідно до ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в разі ухилення від виїзду за межі України у визначений термін. Про прийняте рішення було повідомлено прокуратуру. Оскільки відповідач свідомо відмовляється від виконання рішення про примусове повернення, про що свідчить підпис іноземця, ГУ ДМС України у Львівській області просить примусово видворити ОСОБА_3 за межі території України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові. Просить позов задоволити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечили. Зазначили, що у Туреччині ОСОБА_3 переслідують за політичні мотиви, тому йому небезпечно туди повертатися.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04.11.2017 року працівниками Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області був виявлений громадянин Туреччини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без документів, що посвідчують його особу, який порушив правила перебування іноземців на території України.

За порушення правил перебування на території України, 04.11.2017 року працівниками Пустомитівського РВ ГУ ДМС України у Львівській області відносно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне затримання ПР МЛВ №057745 на підставі ч.2 ст.263 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення ПР MЛB № 057745 за ознаками ч.1 ст.203 КУпАП, а також винесено постанову ПР МЛВ №057745 про накладення на відповідача адміністративного стягнення у розмірі 510,00 грн.

04.11.2017 року Пустомитівським РВ ГУДМС України у Львівській області у відповідності до вимог ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" було прийнято рішення про примусове повернення відповідача за межі України із забороною в'їзду на три роки, зобов'язавши його покинути територію держави у строк до 05.11.2017 року.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, відповідач, перебуваючи в нелегальному становищі, порушував міграційне законодавство України, у строк, встановлений в рішенні про його примусове повернення з території України, не виїхав, був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Крім того, встановлено, що відповідач не підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", оскільки належних та допустимих доказів того, що повернення ОСОБА_3 до Туреччини буде загрожувати його життю або свободі; небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки, суду не надано.

Згідно ч.4 ст.50 КАС України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Відповідно до вимог ч.3 ст.29 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави (ч.1 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства").

Відповідно до вимог частин 1, 2, 3 статті 183-5 Кодексу адміністративного судочинства України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням відповідного органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Належних та допустимих доказів переслідування ОСОБА_3 за політичними мотивами в Туреччині суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову ГУДМС України у Львівській області про видворення громадянина Туреччини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення встановлених правил перебування іноземців на території України та проживання без дозволів на право перебування на території держави, не виконав рішення про його примусове повернення, доказів про наявність постійного місця проживання та близьких родичів на території України суду не надано, до органів та підрозділів міграційної служби з заявою і документами необхідними для вирішення питання про продовження строку перебування або про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався та своїми діями порушив вимоги ст.ст. 9, 16, 23, 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Окрім того, суд вважає за необхідне судовий збір віднести за рахунок держави, оскільки відповідно до ч.13 ст.183-7 КАС України за подання до адміністративного суду позовних заяв та апеляційних скарг у справах, передбачених цією статтею, судовий збір не сплачується.

Керуючись ст.ст. 9, 16, 23, 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", ст.ст. 2, 69, 70, 71, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задоволити.

Видворити громадянина Туреччини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України.

На підставі п.5 ч.2 ст.256 КАС України постанову звернути до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.