Справа № 804/15901/15
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чередниченка В.Є. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року у задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства “Дніпровський металургійний комбінат” до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування картки відмови, визнання недійсним та скасування рішення відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду, Публічне акціонерне товариство “Дніпровський металургійний комбінат” подало апеляційну скаргу, відповідно до якої просить постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року скасувати та прийняти нове рішення про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рахунки по взаємовідносинам продавця товару з третьою особою не є обов’язковими документами відповідно до приписів ч. 2 ст. 53 МК України. Посилання відповідача на те, що інвойси та рахунки не містять печаток та штампів прикордонних служб, станцій та митниць, є безпідставними, оскільки вказані документи не слідували разом з вантажем, а були отримані поштою, що не суперечить приписам чинного законодавства України. Позивачем було надано до митного оформлення всі необхідні для декларування митної вартості товарів документи відповідно до вимог ч. 2 ст. 53 МК України. Зауважено, що сертифікатами якості підтверджується саме якість товару, із зазначенням, крім іншого, вмісту заліза, при цьому невідповідність ціни товару у додатку № 3 від 06.05.2015 року до контракту та у рахунках-фактурах ООО «Русская горно-металлургическая компанія» пояснюється збільшеним відсотком Fe у товарі, що відповідає умовам специфікації № 3 від 06.05.2015 року до контракту. Сумніви відповідача щодо врахування транспортних витрат до ціни товару є необґрунтованими. В той же час, відповідач не обґрунтував свій сумнів щодо заявленої позивачем митної вартості товару за основним методом та не довів правомірності застосування другорядного методу визначення митної вартості товару.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив останню задовольнити на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове – про задоволення позову в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні вважав, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, що Публічне акціонерне товариство “Дніпровський металургійний комбінат” зареєстровано 27.02.1997 р. та внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за ідентифікаційним кодом 05393043.

Основний вид діяльності Публічного акціонерного товариства “Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського” за КВЕД 24.10 – виробництво чавуну сталі та феросплавів.

29 квітня 2015 року між Публічним акціонерним товариством “Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського” (покупцем) та ООО “Русская горно-металлургическая компания”, м. Москва, Росія (продавець) укладено контракт № 15-0835-12 (далі - Контракт), відповідно до умов якого продавець зобов’язується передати покупцю, а покупець прийняти та своєчасно оплатити товар, найменування, кількість, вартість, умови і строки поставки якого визначаються даними Контрактом, Додатками (Специфікаціями) і додатковими угодами до нього, які є невід’ємною частиною даного Контракту (а.с.27-30).

Сертифікати якості видаються окремо по кожному маршруту.

В Сертифікатах якості зазначаються Виробник, дата відвантаження, вантажоотримувач, найменування Товару, відвантажена кількість, вміст заліза, вологи та кремнезему.

Також, додатком № 3 від 06.05.2015 р. до Контракту визначено, що в залежності від збільшення або зменшення фактичного вмісту Fе, надбавка або знижка до базової ціни складає 21,12 руб.РФ/мт. за 1% Fе долі в пропорції (п.1).

Згідно з п .2 додатку № 3 від 06.05.2015 р. до Контракту фактичний вміст Fе в товарі визначається на підставі сертифікатів якості, виданих виробником.

22 травня 2015 року Публічне акціонерне товариство “Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського” звернулося до Дніпропетровської митниці для здійснення митного оформлення товару.

Вищевказаний товар заявлено до митного оформлення шляхом подання МД № 110010000/2015/020937.

На підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем було надано митному органу наступні рахунки-фактури:

При цьому вміст Fе в рахунку не зазначений та підтверджений наданими сертифікатами якості від 11.05.2015 р. № 42, від 16.05.2015 р. № 45, від 16.05.2015 р. № 46, від 18.05.2015 р. № 51, від 18.05.2015 р. № 52 відповідно.

Зазначені рахунки-фактури виставлені ТОВ “Русская горно-металлургическая компания” в рамках зовнішньоекономічного контракту від 29.04.2015 р. № 15-0835-12, додатку № 3 від 06.05.2015 на умовах поставки СРТ Дніпродзержинськ.

Також, позивачем до документів митного оформлення надано рахунки-фактури від виробника товару - ВАТ “Стойленский ГОК”: 11.05.2015 р. б/н, від 16.05.2015 р. - 2 шт., від 18.05.2015 - 2 шт., що виставлені в рамках контракту № 15-04-29 (дата не зазначена), додатку від 29.04.2015 р. № 2, відповідно до яких вартість товару визначена в єдиному розмірі 1 290 руб. РФ/т при базі Fе -66,5%.

За поданою позивачем до митного оформлення МД від 22.05.2015 року № 110010000/2015/0020927 (відмовлена), відповідачем сформовано наступні форми ризиків, а саме: 105-2 “Можливе заниження митної вартості товару. Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості. Звернути увагу на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів. Провести перевірку відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів. У випадках, передбачених частинами третьою-четвертою ст. 53 Митного кодексу, здійснити запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою ст. 54 Митного кодексу, прийняти рішення про коригування митної вартості Товар № 1. Витребувати у декларанта заявлені у гр.44 митної декларації документи, що підтверджують митну вартість товарів”.

В результаті контролю митним органом встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, містять розбіжності, а саме:

1. Товар імпортовано за контрактом від 29.04.2015 року № 15-0835-12 та додатком № 3 від 06.05.2015 року, що заявлений декларантом ПАТ “ДМКД” як непрямий, тобто укладений не з виробником оцінюваного товару. Договір із третіми особами, що пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, в пакеті документів приєднаних до ЕМД декларантом ПАТ “ДМКД” не наданий;

2. Відповідно до контракту від 29.04.2015 року № 15-0835-12 залізорудний концентрат імпортується за ціною, що розраховується в залежності від вмісту Fе. Базова ціна залізорудного концентрату визначається на рівні 1963,69 руб. РФ/т при вмісті Fе 66%. В залежності від збільшення або зменшення фактичного вмісту Fе, надбавка або знижка до базової ціни складає 21,12 руб. РФ/т за 1% Fе долі в пропорції. Отже, відповідно до зазначеного середня вартість одиниці оцінюваного товару заявлена на рівні 1969,90 руб. РФ/т.;

3. При переміщенні товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України залізничним транспортом декларант зобов'язаний надати митному органу комерційні документи (за наявності їх у перевізника) на товари, що перевозяться (п.п.4. ґ) ст.335 Кодексу).

За даними гр.23 “Документы, приложенные отправителем” скан-копій залізничних накладних приєднаних до МД від 15.06.2015 року № 110010000/2015/021225, наявні товаросупровідні документи, що надавалися відправником, в т.ч. рахунок-фактура та декларація країни експорту від 07.05.2015 року № 10101100/300415/0000483.

Декларантом ПАТ “ДМКД” надано до митного оформлення рахунки-фактури контрактоутримувача:

Дані рахунки-фактури контрактоутримувача виставлені в рамках зовнішньоекономічного контракту від 29.04.2015 року № 15-0835-12 на умовах поставки СРТ Дніпродзержинськ.

Також надано рахунки виробника від 11.05.2015 р. № б/н (2шт), від 16.05.2015 р. б/н (2 шт.), від 18.05.2015 року б/н (2шт.), що виставлені в рамках контракту 15-04-29 (дата не зазначена), додатку № 2 від 29.04.2015 р., не містять умов поставки та не завірені печаткою підприємства, що видало зазначені рахунки (ОАО “Стойленський ГОК”).

Відповідно до зазначеного, рахунок виробника та рахунок контрактоутримувача містять вартість оцінюваного товару визначену відносно різної базової ціни, що залежить від вмісту Fe. За відсутності договору із третіми особами, що пов'язаний з контрактом про поставку товарів, митна вартість яких визначається, унеможливлене проведення перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Рахунок контрактоутримувача та виробника ідентифікуються між собою лише за вагою та, як зазначено вище, містять ціну товару визначену в залежності від вмісту Fe, що не відповідає ціні рахунку виробника.

Таким чином, відповідні документи контрактоутримувача та виробника містять розбіжності щодо вартості товару, що постачається.

4. Надані рахунки контрактоутримувача та виробника не містять жодних печаток та штампів прикордонних служб, станцій та митниць. Відповідно до Положення про уніфікований порядок проставляння митними органами держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав на транспортних і комерційних документах печаток і штампів митних органів країн відправлення товарів, а також митних органів транзитних країн, яке було затверджене на 32-му засіданні Ради керівників митних служб держав-учасниць Співдружності рішенням № 5/32 від 13.09.2001 року. Відсутність на транспортних і/або комерційних документах відміток відповідних митних органів держав СНД є підставою для застосування додаткових форм митного контролю.

5. За відомостями гр. 46 наданої декларантом копії декларації експорту від 30.04.2015 року № 10101100/070515/0000483 митна вартість оцінюваного товару на умовах СРТ Дніпродзержинськ складає 35,29 дол. США/т, що за курсом ЦБРФ станом на день оформлення зазначеної МД складає 1763,76 руб. РФ/т, що не відповідає ні рахункам виробника, ні рахункам контрактоутримувача.

Зазначене унеможливлює використання наданої декларації країни експорту в якості документа, що підтверджує заявлену митну вартість.

6. За умовами контракту від 29.04.2015 року № 15-0835-12, додатку № 3 від 06.05.2015 року, визначено умови поставки СРТ Дніпродзержинськ, які передбачають несення продавцем витрат доставки до місця призначення на кордоні України. Відповідно п. 10 ст.58 МК України складовими митної вартості є, в тому числі, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов’язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на страхування цих товарів.

Відповідно до заяви декларанта від 22.05.2015 року № 062Д/1303 підтвердження транспортної складової територією України неможливий.

Оскільки декларантом ПАТ “ДМКД” надано документи, що містять розбіжності стосовно умов поставки оцінюваного товару та, відповідно, вартості зазначеного товару відповідно до таких умов, необхідне надання відомостей щодо транспортної складової з метою проведення перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Документи, визначені п. 2.6 ст.53 МКУ, які містять відомості, що підтверджують транспортну складову у вартості оцінюваних товарів декларантом не надано.

Враховуючи викладене, та з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, посадовою особою митниці сформовано електронне повідомлення із зазначенням переліку документів, що підлягають наданню на вимогу митного органу, а саме митний орган зобов’язав декларанта у 10 - денний термін додатково надати наступні документи:

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з контрактом на поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

- якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації;

- виписку з бухгалтерської документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Листом від 22.05.2015 року № 062Д/1309 ПАТ “Дніпровський металургійний комбінат”, надісланим у складі електронного повідомлення, проінформовано митний орган про неможливість надання додаткових документів у термін визначений п. 3 ст. 53 МКУ та повідомлено, що зазначені документи будуть надані в установлений законом термін відповідно до п. 8 ст. 55 МКУ.

Скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови і було предметом судового розгляду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що документи виробника та контрактоотримувача містять суттєві розбіжності щодо вартості товару, що виключає їх належність та допустимість як доказу, при цьому позивачем так і не було надано договору із третіми особами, що унеможливлює перевірку числового значення заявленої митної вартості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З 01.06.2012 року відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012, а також положеннями Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 Митного кодексу України).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п’ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об’єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст. 53 МК України).

В силу частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст. 53 МК України).

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю є виключно наявність обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/ або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою ним в постанові від 01.10.2013 р. у справі № 21-354а13, зазначено, що сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості, вказує далі Верховний Суд України, митниця зобов'язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

В постановах від 15.10.2013 р. у справі № 21-270а13 та від 22.10.2013 р. у справі № 21-342а13 Верховний Суд України за результатами аналізу Митного кодексу України 2002 року зазначає, що підставою для витребовування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості може бути наявність в спеціалізованих програмно-інформаційних комплексах Єдиної автоматизованої системи Держмитслужби (далі - ЄАС) інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів.

Аналіз норм Митного кодексу України 2012 року дає підстави вважати, що контроль правильності обчислення декларантом митної вартості може здійснюватися, в тому числі, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням ЄАС, яка містить відповідну інформацію.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, яка викладена в постановах від 31.03.2015 року по справі № 21-127а15 та від 31.03.2015 року по справі № 21-53а15, разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Судячи зі встановлених обставин, вимога відповідача про необхідність подання додаткових документів зумовлена наявністю розбіжностей у документах, наданих декларантом для підтвердження митної вартості оцінюваного товару, а саме: 1) відсутністю договору з виробником продукції, що є предметом Контракту від 29 квітня 2015 року («Стойленский ГОК»); 2) відсутністю належних документів, які підтверджують транспортну складову оцінюваного товару (вартість перевезення).

Необхідність надання договору з виробником продукції митний орган пояснив наявністю у наданих до митного оформлення документах неузгодженостей стосовно ціни оцінюваного товару.

Як з'ясовано у справі, сторони Контракту від 29 квітня 2015 року обумовили, що вартість товару може змінюватися з урахуванням вмісту заліза, відтак договірна ціна товару була різною стосовно кожної партії. У рахунках-фактурах, виставлених покупцю, відомостей про вміст заліза немає, лише вартість за одиницю продукції, обсяг поставки, відтак і вартість за партію товару загалом. Поряд з тим декларант надав рахунки, виставлені виробником продавцеві (за Контрактом від 29 квітня 2015 року), за якими ціна цього товару за одиницю є сталою, незалежно від зміни кількості заліза. Водночас у сертифікатах виробника є відомості про частку заліза в оцінюваному товарі, при чому ідентифікувати ці дані з конкретною партією можна за вказівкою на реквізити рахунків-фактур продавця. Крім того, декларація країни-виробника, як ствердив відповідач, теж містить інформацію, зокрема, про вартість товару, який імпортується в Україну, але й ця вартість відрізняється як від тієї, що вказана в рахунках-фактурах виробника і продавця, так і від тієї, що зазначена в митній декларації. Окрім того виявилось, що рахунки-фактури продавця і виробника не містять жодних печаток та штампів прикордонних служб, станцій та митниць.

Стосовно підтвердження транспортної складової митної вартості оцінюваного товару, то така необхідність зумовлена виявленими під час митного оформлення розбіжностями щодо замовника послуг перевезення вантажу з огляду на різних перевізників, які надали такі послуги спершу до пункту пропуску на територію України, потім - територією України). Та обставина, що за умовами Контракту від 29 квітня 2015 року поставку (до місця, обумовленого сторонами на території України) товару здійснює продавець, не звільняє декларанта від обов'язку документально підтвердити витрати в цій частині (чи факт їх понесення саме контрагентом), як одну зі складових митної вартості товару.

Відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 599 від 24 травня 2012 року, до документів, що місять відомості про вартість перевезення, належать: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Зважаючи на розбіжності у наданих декларантом документах Митниця виставила йому вимогу про необхідність подання додаткових документів для перевірки числових значень цієї складової митної вартості, яких, як встановлено у справі, позивач не надав.

Отже, з огляду на різні відомості у документах продавця і виробника про вартість на імпортований товар, а також на умови, які впливають на цю вартість (як-от вміст заліза, умови поставки), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в Митниці були обґрунтовані підстави сумніватися у достовірності задекларованої митної вартості, з чим і пов'язана необхідність її перевірки.

На думку колегії суддів необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість, зокрема врахував усі її складові відповідно до вимог Митного кодексу України. Неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) закон пов'язує або з відсутністю документального підтвердження відомостей, які декларант чи уповноважена ним особа використали при обчисленні митної вартості, та/або якщо не було враховано хоча б однієї обов'язкової складової митної вартості.

Так, відповідачем в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару № 110010000/2015/600372/1 від 22.05.2015 р. наведено про виявлення наступних розбіжностей у документах, поданих декларантом під час процедури митного оформлення:

1) Товар імпортовано за контрактом від 29.04.2015 року № 15-0835-12, додаток № 3 від 06.05.2015 року, що заявлений декларантом ПАТ "ДМКД" як непрямий, тобто укладений не з виробником оцінюваного товару. Договір із третіми особами, що пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, в пакеті документів приєднаних до ВМД декларантом ПАТ "ДМКД" не наданий.

В свою чергу, згідно ч. 16 ст.58 Митного кодексу України особи вважаються пов'язаними між собою у випадках, зазначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, згідно із п.4 якої особи вважаються пов'язаними між собою коли: вони є посадовими особами або директорами підприємств один у одного; вони юридично визнані партнерами по бізнесу; вони є роботодавцем і службовцем; будь-яка особа прямо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них; один з них прямо або опосередковано контролює іншого; обидва прямо або опосередковано контролюються третьою особою; разом вони прямо або опосередковано контролюють третю особу; вони є членами однієї й тієї ж сім'ї.

Приписами ч.18 ст. 58 Митного кодексу України визначено, що при продажу товарів між пов'язаними особами вартість операції береться за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів за першим методом, якщо декларант покаже, що така вартість є близькою до вартості однієї з нижчезазначених операцій, яка здійснювалася одночасно або майже одночасно з операцією з оцінюваними товарами: вартості операції при продажу непов'язаним покупцям ідентичних або подібних (аналогічних) товарів для експорту в Україну; митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 62 МК України; митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 63 МК України.

Так, позивачем не було подано пояснень про взаємопов'язаність сторін. Документи та відомості, які б спростовували або підтверджували зазначене, до митного оформлення надано не було.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що виробником та відправником Товару є ВАТ "Стойленский ГОК", Продавцем за Контрактом від 29.04.2015 року № 15-0835-12, укладеним Позивачем, є ТОВ "Русская горно-металлургическая компания". Тобто вказаний Контракт є посередницьким, а не прямим, як вірно вказано митним органом.

Згідно п.1 ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається.

Тобто, необхідність витребування договору з третіми особами, що пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, не є безпосереднім свідченням наявності розбіжностей. Необхідність надання такого документу може мати місце лише у випадку витребування додаткових документів відповідно до ч. 3 ст.53 МК України, у разі виявлення розбіжностей у документах, які є обов'язковим для визначенням митної вартості товарів, наведених у ч.2 ст.53 МК України.

2,3) Відповідно до контракту від 29.04.2015 року № 15-0835-12 залізорудний концентрат імпортується за ціною, що розраховується в залежності від вмісту Fе. Базова ціна залізорудного концентрату визначається на рівні 1963,69 руб. РФ/т при вмісті Fе 66%. В залежності від збільшення або зменшення фактичного вмісту Fе, надбавка або знижка до базової ціни складає 21,12 руб. РФ/т за 1% Fе долі в пропорції. Отже, відповідно до зазначеного середня вартість одиниці оцінюваного товару заявлена на рівні 1969,90 руб. РФ/т.

При переміщенні товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України залізничним транспортом декларант зобов'язаний надати митному органу комерційні документи (за наявності їх у перевізника) на товари, що перевозяться (п.п.4. ґ) ст.335 Кодексу).

За даними гр.23 “Документы, приложенные отправителем” скан-копій залізничних накладних приєднаних до МД від 15.06.2015 року № 110010000/2015/021225, наявні товаросупровідні документи, що надавалися відправником, в т.ч. рахунок-фактура та декларація країни експорту від 07.05.2015 року № 10101100/300415/0000483.

Декларантом ПАТ “ДМКД” надано до митного оформлення рахунки-фактури контрактоутримувача:

Дані рахунки-фактури контрактоутримувача виставлені в рамках зовнішньоекономічного контракту від 29.04.2015 року № 15-0835-12 на умовах поставки СРТ Дніпродзержинськ.

Також надано рахунки виробника від 11.05.2015 р. № б/н (2шт), від 16.05.2015 р. б/н (2 шт.), від 18.05.2015 року б/н (2шт.), що виставлені в рамках контракту 15-04-29 (дата не зазначена), додатку № 2 від 29.04.2015 р., не містять умов поставки та не завірені печаткою підприємства, що видало зазначені рахунки (ОАО “Стойленський ГОК”).

Оцінюючи вказані розбіжності, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що на підтвердження вмісту Fе позивачем надані сертифікати якості; в яких зазначено різний вміст Fe, натомість вартість товару визначена, незважаючи на підвищений чи знижений вміст заліза, однаково, що дійсно суттєво впливає на обчислення ціни товару.

Також митницею вірно зауважено, що вищевказані рахунки виробника не містять умов поставки та не завірені печаткою підприємства, що їх видало, не мають підписів уповноважених осіб.

4) Надані рахунки контрактоутримувача та виробника не містять жодних печаток та штампів прикордонних служб, станцій та митниць. Відсутність на транспортних і/або комерційних документах відміток відповідних митних органів держав СНД є підставою для застосування додаткових форм митного контролю.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що Положення про уніфікований порядок проставляння митними органами держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав на транспортних і комерційних документах печаток і штампів митних органів країн відправлення товарів, а також митних органів транзитних країн, яке було затверджене на 32-му засіданні Ради керівників митних служб держав - учасниць Співдружності рішенням № 5/32 від 13.09.2001 p., не передбачає обов'язковість наявності на комерційних документах печаток та штампів прикордонних та митних служб, а лише таку можливість, оскільки це прямо витікає із змісту пп.2-4 вказаного Положення, яке, у відповідності до ч. 3 ст. 1 МК України, є міжнародним договором України, правила якого мають перевагу над нормами митного законодавства України, а тому є обов'язковими до виконання.

Відповідні суми дійсно жодним чином не відповідають ні рахункам виробника, ні рахункам контрактоутримувача, що Позивачем спростовано не було.

6) Відсутність належних документів, які підтверджують транспортну складову оцінюваних товарів.

Як встановлено у справі, умови поставки товару CPT – станція Дніпродзержинськ, Придніпровської залізниці згідно Інкотермс 2010 товар.

Відповідно ч. 10 ст.58 МК України складовими митної вартості є, в тому числі, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на страхування цих товарів.

Оскільки позивачем до митного оформлення надано документи, які містять розбіжності стосовно умов поставки оцінюваного товару, та, відповідно, його вартості, необхідне подання відомостей щодо транспортної складової з метою проведення перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 53 МКУ обов’язковими документами, що підтверджують заявлену митну вартість, є документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно - експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.

В даному випадку в порушення п.6 ч. 2 ст. 53 МК України документи, які містять відомості, що підтверджують транспортну складову у вартості оцінюваних товарів, позивачем не надано.

Твердження позивача про те, що оскільки товар постачається на умовах CPT – станція Дніпродзержинськ, Придніпровської залізниці згідно Інкотермс 2010, згідно яких витрати на транспортування товару несе продавець, то подання документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, не передбачено Митним кодексом України суперечить змісту частини 2 статті 53 МК України, оскільки, як вказувалося вище, документи, що містять відомості про вартість перевезення, подаються у будь-якому разі, незалежно від умов поставки.

При цьому колегія суддів зазначає, що дійсно термін «СРТ» згідно Інкотермс 2010 означає, що витрати на транспортування несе продавець товару і дані витрати включені до вартості товару.

Таким чином, до митної вартості товару включені витрати на транспортування та перевантаження, а тому окремо позивачем останні не декларувались.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на рахунки-фактури виробника товару ОАО «Стойленский ГОК», оскільки останній виставлявся не позивачу, а його постачальнику ООО «Русская горно-металлургическая компания» за іншим контрактом, аніж який укладено позивачем та надано для митного оформлення.

Таким чином, фактично до митної вартості товару включені витрати на транспортування та перевантаження.

Позивачем надано до митного оформлення документи, які підтверджують транспортну складову митної вартості товару - залізничні накладні.

У даних залізничних накладних в графі 20 зазначено, що платниками по Російській залізниці є АТ "ПГК", по Укрзалізниці – ООО «Первая грузовая компания».

При цьому, жодних документів щодо взаємовідносин між продавцем та АТ "ПГК" та ООО «Первая грузовая компания» до митного оформлення позивачем не було надано.

Отже, дана обставина обґрунтовано викликала у митниці сумніви в тому, що саме продавцем сплачені витрати на транспортування (як того вимагає умови СРТ) і що ці витрати були включені до ціни товару.

Зважаючи на розбіжності у наданих декларантом документах, митний орган правомірно виставив позивачу вимогу про необхідність подання додаткових документів для перевірки числових значень цієї складової митної вартості, яких останнім надано не було, що ПАТ «ДМКД» не заперечується.

Приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості, у графі 33 відповідач дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування другорядного (резервного) методу визначення митної вартості товару. Для проведення коригування митної вартості товару використана наявна у митного органу інформація щодо вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено за методом визначення митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) за прямим контрактом (МД від 13.03.2015р. № 110010000/2015/020288 та № 110010000/2015/020301) скоригована відповідно до положень п. 5 ст. 59 МК України в залежності від комерційних умов зовнішньоекономічної операції (непрямий контракт, умови поставки) та фактичних якісних показників оцінюваної партії товару за наданими декларантом сертифікатами якості та розрахована та визначена на рівні 2,9410 руб.РФ/кг (метод 2ґ).

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205,206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства “Дніпровський металургійний комбінат” – залишити без задоволення.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.А. Щербак