Справа № 686/12850/17
Суддя: Стефанишин С. Л.
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.11.2017
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області
у складі: головуючого - судді Стефанишина С.Л.,
при секретарі Ніколайчук А.В. за участю позивача
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальону Управілння патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Малішевського Ярослава Олександровича, Департаменту патрульної поліції м. Хмельницького про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,
Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що при виявленні правопорушення та розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем не дотримано вимоги чинного законодавства України.
У судове засідання позивач з`явився, підтримав позовні вимоги та надав суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився проте, направив суду заперечення проти позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку позивача суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що постановою інспектора роти №2 батальону Управілння патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Малішевського Я.О. серії АП №418690 від 03 липня 2017 року притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 Кодексу України у виді штрафу у розмірі 425 грн.
Згідно постанови 03 липня 2017 року о 13 год.15 хв. в м.Хмельницький на перехресты вул. Я. Гальчевського та вул. Пілотської водій ОСОБА_1 автомобілем марки Фіат Добло д.н. НОМЕР_1 проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора чим порушив п.8.7.3 ПДР України за що передбачена відповідальність ч.2 ст.122 КУпАП.
Відповідно до вимог частини 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, відповідно до частини 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Положеннями ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.
За нормою ч. 2 цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
В межах розгляду даної справи суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятої постанови, з таких підстав.
Відповідно до ст. 9 КупАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 245 КупАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідачем не надано суду доказів того, що позивач 03 липня 2017 року здійснював рух автомобілем на заборонений сигнал світлофора.
Поряд із цим, позивач вказує у позові, що не вчиняв зазначеного правопрушення. Зазначені обставини відповідними доказами відповідачем спростовані не були.
Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Таким чином, враховуючи, що відповідачем пояснення позивача не були спростовані, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в силу вимог ч. 2 ст. 71 КАС України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються і повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії, бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач, їх не спростує, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача, і вважає за можливе покласти їх в основу як докази тих обставин, що позивач не порушував вимоги ч.2 ст.122 КУпАП.
Правові наслідки для позивача у даних правовідносинах створює саме постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, а не дії інспектора, який її складав, тому в задоволенні вимоги про визнання дій інспектора про накладення адміністративного стягнення неправомірними слід відмовити.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності прийнятої постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, внаслідок чого дана постанова підлягає скасуванню.
Керуючись ч.3 ст.160 КАС України, ст. ст. 247, 284, 292, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Позов ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.
Скасувати постанову інспектора роти №2 батальону Управілння патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Малішевського Я.О. серії АП №418690 від 03 липня 2017 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу у розмірі 425 грн.
В решті позовних вимог відмовити.
На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення.
Суддя С. Стефанишин