Справа № 604/752/17
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10317/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

ОСОБА_1,

секретаря судового засідання Чигер І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 на постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 вересня 2017 року у справі №604/752/17 за позовом ОСОБА_3 до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

21.08.2017 ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2, просив визнати незаконними дії відповідача щодо складання постанови серії АР №918103 від 27.07.2017 про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за порушення ч.1 ст.132 КУпАП, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 27.07.2017 серії АР №918103, а провадження у справі закрити.

Постановою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 вересня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Інспектор роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить скасувати постанову і залишити позовну заяву без розгляду, а у випадку встановлення поважності причин пропуску строку звернення до суду представника позивача, скасувати постанову та прийняти нову, якою в задоволені позову відмовити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позов до суду подано 21.08.2017, тоді як постанова серії АР №918103 винесена та отримана особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, 27.07.2017. При цьому, зазначає, що довіреність ОСОБА_4 на представлення інтересів позивача видана ще 28.09.2016. Таким чином, апелянт вважає, що станом на 27.07.2017 ОСОБА_4 мав право на представлення інтересів позивача у встановлений 10-ний строк звернення до суду, який почав перебіг з наступного дня за днем винесення/отримання постанови позивачем, а тому сторона позивача пропустила строк звернення до суду без поважних причин. Також зазначає, що підставою зупинки слугувала очевидна небезпека для інших учасників дорожнього руху, яка була зумовлена кріпленням вантажу (комбайна), що перевозився позивачем. Апелянт вказує, що як посадова особа, що наділена дискреційними повноваженнями, володіючи інформацією, помітивши факт адміністративного правопорушення вчиненого позивачем, оцінюючи докази за внутрішнім переконанням, маючи відповідні повноваження дійшов до висновку про притягнення позивача до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови АР №918103 від 27.07.2017. Також зазначає, що перевищення габаритних параметрів вантажу убачалось очевидно, однак задля оформлення достовірної обєктивної сторони правопорушення було здійснено за допомогою вимірювальної техніки. Вважає, що задовольняючи вимоги в частині визнання дій відповідача незаконними суд вийшов за межі позовних вимог. Окрім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не є органом, який уповноважений закривати провадження у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що представником відповідача не надано, а судом не здобуто жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вимірювання габаритів транспортного засобу яке здійснювалось із застосуванням вимірювальної техніки, відповідало б технічним засобам, що має нормовані метрологічні характеристики, не обґрунтовано та не доведено причин зупинки працівником поліції транспортного засобу за межами пункту габаритно-вагового контролю. Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення є незаконною та такою що підлягає скасуванню у звязку з відсутністю складу порушення.

Суд апеляційної інстанції з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що 26.07.2017 ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом MAN TGA 03, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом TAD ПНР-15, реєстраційний номер НОМЕР_2, вирушив з м.Одеси до с.Куровичі Золочівського району Львівської області.

27.07.2017 ОСОБА_3 рухався по автомобільній дорозі М-12 Стрий-Знамянка, де приблизно на 224 км. цієї дороги зупинений інспектором роти №2 батальйону УПП в м.Хмельницькому ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2, яким винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №918103.

Згідно з вказаною постановою ОСОБА_3 27.07.2017 о 17 год 10 хв. на Л/Д М-12 Стрий-Знамянка 224 км. перевозив великогабаритний вантаж, габарити якого за шириною перевищували на 0,31 м, ніж вказано в дозволі №1300-5865 НГ, чим порушив п.22.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У звязку з цим до ОСОБА_3 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою серії АР №918103 від 27.07.2017, ОСОБА_3 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Згідно з ст.132-1 Кодесу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що об'єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об'єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах: 1) порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів; 2) порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. Обидва склади - формальні. Суб'єкт адміністративного проступку - спеціальний (водії транспортних засобів; посадові особи, відповідальні за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважені з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів; громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності).

Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, зокрема за ст.132-1 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правиль ного вирішення справи.

Так, загальні вимоги до водіїв транспортних засобів визначені Правилами дорожнього руху, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, а спеціальні правила, за якими здійснюється рух великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами Законами України «Про автомобільний транспорт», «Про автомобільні дороги» та Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».

Згідно з ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 №2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.3 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Згідно з п.2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами встановлено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозвязку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Згідно з Заявою на перевезеня вантажу №5 від 25.07.2017 предметом перевезення є комбайн Claas Tucano 320 (габаритні розміри 8,5м х 3,49м х 4,0м, вага 13,2 т.), водій ОСОБА_3, дата і масце навантаження 26.07.2017 м.Одеса, місце розвантаження с.Куровичі Золочівського району Львівської області (а.с.11).

18.07.2017 Управління безпеки дорожнього руху Департаменту превентивної діяльності Національної поліції України видало дозвіл №1300-5865 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні: транспортний засіб - МАН, ВХ 2925 ВН, причіп - ТАД, ВХ 6129 ХТ, вантаж - Техніка, параметри: довжина 24 м., ширина 3,49 м., висота 4,49 м., загальна вага автопроїзду з вантажем 44 т., навантаження на найбільш навантажену вісь 10 т., строк дії дозволу з 18.07.2017 по 16.08.2017 (а.с.10).

Як встановлено судом апеляційної інстанції з змісту з письмових заперечень на позовну заяву та апеляційної скарги підставою для зупинки транспортного засобу MAN TGA, реєстраційний номер НОМЕР_1, із причепом TAD, реєстраційний номер НОМЕР_2, слугувала очевидна небезпека для інших учасників дорожнього руху, зумовлена кріпленням вантажу (комбайна), який перевозився ОСОБА_3, що було видно візуально. Задля формування достовірної обєктивно сторони правопорушення відповідачем здійснено за допомогою вимірювальної техніки заміри вантажу, який знаходився на платформі, результат якого перевищував на 0,31 м.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху визначено, що габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначено Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі Порядок №879).

Пунктом 2 Порядок №879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з п.3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відповідно до п.15 Порядку №879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У такому випадку уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Пунктом 4 Розділу І «Загальні положення» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, статтею 132-1 КУпАП.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для винесення оскаржуваної постанови стало перевищення ширини вантажу на 0,31 м ніж зазначено у дозволі №1300-5865 НГ від 18.07.2017, що встановлено за результатами заміру, проведеного за допомогою рулетки.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що 27.07.2017 інспектором роти №4 батальйону УПП в м. Вінниці департаменту патрульної поліції винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 649412 згідно з якою ОСОБА_3 цього ж дня об 13.00 год. на а/д М-12 Стрий-Знамянка 360 км буксирував причіп ТАD ПНР-15, реєстраційний номер НОМЕР_2, в якому перевозив великогабаритний вантаж, параметри якого більше ніж вказані в дозволі №13005864 НГ, чим порушив п. 22.5 ПДР України та вимоги ст.132-1 КУпАП за що притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що позивач після винесення щодо нього постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії АР № 649412 від 27.07.2017 не вжив заходів спрямованих на усунення виявленого порушення (не привів до норми параметри транспортного засобу шляхом розвантаження, перерозподілу вантажу), а продовжив рух, що слугувало підставою для винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення.

До того ж, позивачем підписані обидві постанови про накладення на нього адміністративного стягнення без будь-яких зауважень та пояснень. Факту упередженості відповідача щодо позивача, підстав для сумніву щодо об`єктивності відповідача щодо позивача належними та допустимими доказами не доведено.

Водночас, щодо покликання позивача в запереченнях на апеляційну скаргу на не предявлення відповідачем документів (їх копій) на обладнання, яким здійснювались заміри вантажу, то суд апеляційної інстанції звертає увагу, що вказане не зазначалось позивачем при обґрунтуванні позовних вимог, до того ж будь-які зауваження з боку позивача щодо нормованих метрологічних характеристик використаної відповідачем рулетки в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, судом апеляційної інстанції не виявлено будь-яких порушень відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення від 27.07.2017 серії АР №918103 складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ст.132-1 КУпАП.

Водночас, щодо пропуску позивачем строку оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення від 27.07.2017 серії АР №918103, то суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо поважності причин такого пропуску зважаючи на перебування позивача у відрадженні з 17.07.2017 по 15.08.2017.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №918103 від 27.07.2017 відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність.

Водночас, щодо вимоги позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то суд апеляційної інстанції зауважує наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

До правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті суб'єктами владних повноважень (крім суду).

Відповідно до припису пункту 2 частини першої статті 18 КАС України, який кореспондується з положеннями пункту 3 частини першої статті 288 КУпАП, оскарження рішень (постанов) суб'єктів владних повноважень у справах про адміністративні правопорушення здійснюється шляхом подання адміністративного позову до місцевого загального суду як адміністративного суду.

Статтею 221 Глави 17 КУпАП «Підвідомчість справ про адміністративне правопорушення» закріплено вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів, серед яких відсутня ст.132-1 КУпАП.

Системний аналіз норм КУпАП та КАС України щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених ст.221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб'єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, що є наслідком закриття провадження у цій частині вимог у відповідності до п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.202 КАС України підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України такі не належить стягувати з сторін спору.

Керуючись статтями 41, 94, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 вересня 2017 року у справі № 604/752/17 скасувати та прийняти нову, якою провадження у адміністративній справі в частині вимоги про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення - закрити.

В задоволені позовних вимог про визнання незаконними дій Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо складання постанови серії АР №918103 від 27.07.2017 про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за порушення ч.1 ст.132 КУпАП та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 27.07.2017 серії АР №918103 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_1
Повний текст Постанови складено 16.11.2017