Справа № 802/1275/14-а
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" листопада 2017 р. м. Київ К/800/48942/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого судді Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Олендера І.Я.

за участю секретаря Шевчук П.О.

представника відповідача Тимошевської Ю.Й.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопластгума» на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 20.05.2014 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26.08.2014 по справі №802/1275/14-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопластгума» до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, суд

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автопластгума» звернулося до суду з позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.03.2014 №.

Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 20.05.2014 відмовив в задоволенні позову.

Вінницький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 26.08.2014 постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 20.05.2014 залишив без змін.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішенням судів попередніх інстанцій, позивач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, який ухвалою від 23.09.2014 прийняв її до провадження.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 20.05.2014 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26.08.2014 і ухвалити нову постанову про задоволення позову повністю.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судами попередніх інстанції норм процесуального права: статті 159, частини другої статті 162, статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України та на порушення судом апеляційної інстанції норми процесуального права: пункту 4 частини першої статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши наведені у скарзі доводи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суди попередніх інстанцій встановили, що Вінницька об'єднана державна податкова інспекція провела планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопластгума» з питань дотримання вимог валютного законодавства України при проведенні розрахунків за контрактом від 10.01.2013 №1 та від 10.01.2013 №2, за результатами якої склала акт від 03.03.2014 №494/2206/37337356.

В акті перевірки зафіксовано порушення позивачем вимог статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Порушення полягало у тому, що валютна виручка за експортними контрактами від 10.01.2013 №1 та від 10.01.2013 №2, укладеними між позивачем та нерезидентом - ВАТ «Мінський тракторний завод» (Республіка Білорусь»), не надійшла на валютні рахунки позивача в уповноважених банках у визначений статтею 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» граничний строк.

На підставі акта перевірки від 03.03.2014 №494/2206/37337356 Вінницька об'єднана державна податкова інспекція склала податкове повідомлення-рішення від 28.03.2014 № про визначення грошового зобов'язання за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД (пені, передбаченої статтею 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті») в сумі 997344,62 грн.

З акта перевірки випливає, що відповідач зафіксував порушення терміну надходження валютної виручки за експортними операціями з поставки товару за контрактом від 10.01.2013 №1 за 8 вантажно-митними деклараціями, а за контрактом від від 10.01.2013 №2 за 16 вантажно-митними деклараціями.

Суд першої інстанції в постанові встановив обставини лише щодо експортних операцій з поставки товару за контрактом від 10.01.2013 №1 за 4 вантажно-митними деклараціями, а за контрактом від 10.01.2013 №2 за 9 вантажно-митними деклараціями.

Суд апеляційної інстанції виправив цей недолік і встановив обставини щодо експортних операцій з поставки товару за контрактом від 10.01.2013 №1 за 8 вантажно-митними деклараціями, а за контрактом від 10.01.2013 №2 за 16 вантажно-митними деклараціями.

Так, суд апеляційної інстанції встановив, що за висновками відповідача, викладеними в акті перевірки, позивач порушив строки зарахування виручки при здійсненні розрахунків в іноземній валюті, за контрактом від 10.01.2013 №1:

на виконання умов контракту позивач відвантажив нерезиденту товар відповідно до митної декларації від 02.09.2013 №100270000/2013/569251 на суму 74326,20 дол. США (232756,16 грн.) з граничним терміном надходження валютних коштів 02.12.2013. Оплата в установлені терміни не надійшла і станом 08.01.2014 утворилась прострочена дебіторська заборгованість;

на виконання умов контракту позивач відвантажив нерезиденту товар відповідно до митної декларації від 09.09.2013 №100270000/2013/569303 на суму 10920,00 дол. США (232756,16 грн.) з граничним терміном надходження валютних коштів 08.12.2013. Оплата в установлені терміни не надійшла і станом 08.01.2014 утворилась прострочена дебіторська заборгованість;

на виконання умов контракту позивач відвантажив нерезиденту товар відповідно до митної декларації №100270000/2013/569433 від 25.09.2013 на суму 74208,00 дол. США (232756,16 грн.) з граничним терміном надходження валютних коштів 24.12.2013. Оплата в установлені терміни не надійшла і станом 08.01.2014 утворилась прострочена дебіторська заборгованість;

на виконання умов контракту позивач відвантажив нерезиденту товар відповідно до митної декларації від 01.10.2013 №100270000/2013/569494 на суму 78395,50 дол. США (232756,16 грн.) з граничним терміном надходження валютних коштів 30.12.2013. Оплата в установлені терміни не надійшла і станом 08.01.2014 утворилась прострочена дебіторська заборгованість;

на виконання умов контракту позивач відвантажив нерезиденту товар відповідно до митної декларації від 09.10.2013 №100270000/2013/569593 на суму 29120,00 дол. США (232756,16 грн.) з граничним терміном надходження валютних коштів 07.01.2014. Оплата в установлені терміни не надійшла і станом 08.01.2014 утворилась прострочена дебіторська заборгованість;

на виконання умов контракту позивач відвантажив нерезиденту товар відповідно до митної декларації від 16.10.2013 №100270000/2013/569659 на суму 81602,50 дол. США (652248,78 грн. ) з граничним терміном надходження валютних коштів 14.01.2014. Оплата в установлені терміни не надійшла і станом 15.01.2014 утворилась прострочена дебіторська заборгованість;

на виконання умов контракту позивач відвантажив нерезиденту товар відповідно до митної декларації від 24.10.2013 №100270000/2013/569765 на суму 49094,00 дол. США (392408,34 грн.) з граничним терміном надходження валютних коштів 22.01.2014. Оплата в установлені терміни не надійшла і станом 23.01.2014 утворилась прострочена дебіторська заборгованість;

на виконання умов контракту позивач відвантажив нерезиденту товар відповідно до митної декларації від 14.11.2013 №100270000/2013/559480 на суму 16380,00 дол. США (130925,34 грн.) з граничним терміном надходження валютних коштів12.02.2014. Оплата в установлені терміни не надійшла і станом 13.02.2014 утворилась прострочена дебіторська заборгованість.

За висновками відповідача, викладеними в акті перевірки, позивач порушив строки зарахування виручки при здійсненні розрахунків в іноземній валюті, за контрактом від 10.01.2013 №2:

на виконання умов контракту позивач відвантажив нерезиденту товар відповідно до митної декларації №100270000/2013/557551 від 05.07.2013 на суму 30426,50 дол. США (232756,16 грн.) з граничним терміном надходження валютних коштів 03.10.2013. Оплата в установлені терміни не надійшла і станом 08.01.2014 утворилась прострочена дебіторська заборгованість;

на виконання умов контракту позивач відвантажив нерезиденту товар відповідно до митної декларації №100270000/2013/569252 від 03.09.2013 на суму 12658,57 дол. США (232756,16 грн.) з граничним терміном надходження валютних коштів 02.12.2013. Оплата в установлені терміни не надійшла і станом 08.01.2014 утворилась прострочена дебіторська заборгованість;

на виконання умов контракту позивач відвантажив нерезиденту товар відповідно до митної декларації №100270000/2013/569270 від 05.09.2013 на суму 29937,79 дол. США (232756,16 грн.) з граничним терміном надходження валютних коштів 04.12.2013. Оплата в установлені терміни не надійшла і станом 08.01.2014 утворилась прострочена дебіторська заборгованість;

на виконання умов контракту позивач відвантажив нерезиденту товар відповідно до митної декларації №100270000/2013/569302 від 09.09.2013 на суму 25460,00 дол. США (232756,16 грн.) з граничним терміном надходження валютних коштів 08.12.2013. Оплата в установлені терміни не надійшла і станом 08.01.2014 утворилась прострочена дебіторська заборгованість;

на виконання умов контракту позивач відвантажив нерезиденту товар відповідно до митної декларації №100270000/2013/569342 від 13.09.2013 на суму 27786,33 дол. США (232756,16 грн.) з граничним терміном надходження валютних коштів 12.12.2013. Оплата в установлені терміни не надійшла і станом 08.01.2014 утворилась прострочена дебіторська заборгованість;

на виконання умов контракту позивач відвантажив нерезиденту товар відповідно до митної декларації №100270000/2013/569409 від 23.09.2013 на суму 28390,45 дол. США (232756,16 грн.) з граничним терміном надходження валютних коштів 02.12.2013. Оплата в установлені терміни не надійшла і станом 08.01.2014 утворилась прострочена дебіторська заборгованість;

на виконання умов контракту позивач відвантажив нерезиденту товар відповідно до митної декларації №100270000/2013/569437 від 25.09.2013 на суму 34371,00 дол. США (232756,16 грн.) з граничним терміном надходження валютних коштів 02.12.2013. Оплата в установлені терміни не надійшла і станом 08.01.2014 утворилась прострочена дебіторська заборгованість;

на виконання умов контракту позивач відвантажив нерезиденту товар відповідно до митної декларації №100270000/2013/569514 від 02.10.2013 на суму 37371,00 дол. США (274727,40 грн.) з граничним терміном надходження валютних коштів 31.12.2013. Оплата в установлені терміни не надійшла і станом 01.01.2014 утворилась прострочена дебіторська заборгованість;

на виконання умов контракту позивач відвантажив нерезиденту товар відповідно до митної декларації №100270000/2013/569515 від 02.10.2013 на суму 19528,60 дол. США (156092,10 грн.) з граничним терміном надходження валютних коштів 31.12.2013.. Оплата в установлені терміни не надійшла і станом 01.01.2014 утворилась прострочена дебіторська заборгованість;

на виконання умов контракту позивач відвантажив нерезиденту товар відповідно до митної декларації №100270000/2013/569523 від 03.10.2013 на суму 37371,00 дол. США (274727,40 грн.) з граничним терміном надходження валютних коштів 01.01.2014. Оплата в установлені терміни не надійшла і станом 02.01.2014 утворилась прострочена дебіторська заборгованість;

на виконання умов контракту позивач відвантажив нерезиденту товар відповідно до митної декларації №100270000/2013/569526 від 03.10.2013 на суму 19528,60 дол. США (156092,10 грн.) з граничним терміном надходження валютних коштів 01.01.2014. Оплата в установлені терміни не надійшла і станом 02.01.2014 утворилась прострочена дебіторська заборгованість;

на виконання умов контракту позивач відвантажив нерезиденту товар відповідно до митної декларації №100270000/2013/569594 від 09.10.2013 на суму 14309,00 дол. США (114371,84 грн.) з граничним терміном надходження валютних коштів 07.01.2014. Оплата в установлені терміни не надійшла і станом 08.01.2014 утворилась прострочена дебіторська заборгованість;

на виконання умов контракту позивач відвантажив нерезиденту товар відповідно до митної декларації №100270000/2013/569611 від 10.10.2013 на суму 26370,44 дол. США (210778,93 грн.) з граничним терміном надходження валютних коштів 08.01.2014. Оплата в установлені терміни не надійшла і станом 08.01.2014 утворилась прострочена дебіторська заборгованість;

на виконання умов контракту позивач відвантажив нерезиденту товар відповідно до митної декларації №100270000/2013/569757 від 24.10.2013 на суму 20056,40 дол. США (160310,813 грн.) з граничним терміном надходження валютних коштів 22.01.2014. Оплата в установлені терміни не надійшла і станом 23.01.2014 утворилась прострочена дебіторська заборгованість;

на виконання умов контракту позивач відвантажив нерезиденту товар відповідно до митної декларації №100270000/2013/569760 від 24.10.2013 на суму 27989,80 дол. США (223722,47 грн.) з граничним терміном надходження валютних коштів 22.01.2014. Оплата в установлені терміни не надійшла і станом 23.01.2014 утворилась прострочена дебіторська заборгованість;

на виконання умов контракту позивач відвантажив нерезиденту товар відповідно до митної декларації №100270000/2013/569763 від 24.10.2013 на суму 5278,00 дол. США (42187,05 грн.) з граничним терміном надходження валютних коштів 22.01.2014. Оплата в установлені терміни не надійшла і станом 23.01.2014 утворилась прострочена дебіторська заборгованість.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» встановлено, що порушення резидентами термінів, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (митної вартості недопоставленої продукції) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

Згідно з частиною другою цієї ж статті Закону у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

Відповідно до частини другої статті 17 Регламенту Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України 17.04.2007 № 18 (1) (із змінами, внесеними Рішеннями Президії Торгово-промислової палати України № 24(6) від 25 жовтня 2012 року), днем подання позовної заяви вважається день його вручення суду, а при відправленні позовної заяви поштою - дата штемпеля на конверті поштового відомства місця відправлення.

Зі змісту частини четвертої статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» вбачається, що в разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення термінів, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом.

Таким чином, підставою для зупинення нарахування пені за порушення термінів, передбачених статтями 1, 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», є факт прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, а підставою для несплати пені за порушення відповідних строків - рішення суду про задоволення позову.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що дата звернення резидентом із позовом про стягнення з нерезидента заборгованості за експортно-імпортним контрактом або дата відправлення позовної заяви поштою є датою прийняття позовної заяви судом, внаслідок чого зупиняється нарахування пені за порушення строків здійснення розрахунків у іноземній валюті, встановлених статтями 1, 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», і пеня за їх порушення не сплачується.

Така позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 07.02.2011 у справі за позовом корпорації Науково-виробничої інвестиційної групи «Інтерпайп» до СДПІ по роботі з ВПП у м.Дніпропетровську про визнання частково недійсним податкового повідомлення-рішення, а також від 27.02.2012 у справі №21-387а11 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Дніпроважмаш» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення.

Стаття 2442 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення справи в судах попередніх інстанцій) передбачала обов'язковість рішення Верховного Суду України, прийнятого за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, для всіх судів України. Суди зобов'язані були привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Незважаючи на це, суди попередніх інстанцій не врахували при вирішенні справи наведені судом касаційної інстанції рішення Верховного Суду України і ухвалили судові рішення, які суперечать таким рішенням. Так, суди зайняли позицію, що до прийняття арбітражним комерційним судом позовної заяви строки, передбачені статтями 1 і 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» не зупиняються і в цей період сплачуються пеня за їх порушення.

Зважаючи на те, що з дати звернення резидентом із позовом про стягнення з нерезидента заборгованості за експортним контрактом зупиняється нарахування пені за порушення строків здійснення розрахунків у іноземній валюті, встановлених статтею 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», і пеня за їх порушення не сплачується, суд касаційної інстанції зазначає, що при вирішенні справи суди мають встановити такі обставини: дату звернення позивачем до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з позовом; за якими саме експортними операціями (поставками за ВМД) позивач заявив вимоги до суду про стягнення заборгованості з нерезидента.

Суди повинні дослідити розрахунок відповідача щодо пені в загальній сумі 997344,62 грн. (а.с. 77, 78) та розрахунок щодо пені, нарахованої по дату прострочення 28.01.2014

(а.с. 173-174), та, з огляду на факт звернення позивача до комерційного арбітражу з позовом, з'ясувати, за якими операціями відповідач протиправно нарахував пеню за спірним податковим повідомленням-рішенням.

Суди повинні врахувати, що нарахування пені за експортними операціями, за якими валютна виручка не надійшла на валютний рахунок позивача в банку до закінчення граничного терміну та за якими позивач не заявив позов до суду про стягнення заборгованості, є правомірним.

Суд касаційної інстанції звертає увагу, що обов'язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з'ясування обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 7, частин четвертої та п'ятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до змісту якого суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

При цьому відповідно до вимог статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції, який діє у межах, визначених у статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваних судових рішень і направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, повно і всебічно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Керуючись статтями 160, 210, 221, 223, 227, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопластгума» задовольнити частково.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 20.05.2014 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26.08.2014 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ І.Я.Олендер