Справа № 826/5660/15
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року м. Київ К/800/38051/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Голяшкіна О.В.,

Шведа Е.Ю.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 травня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" Гончарова Сергія Івановича про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" Гончарова Сергія Івановича (далі - Уповноважена особа Фонду), в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладу фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова С.І. про визнання нікчемним Договору банківського вкладу (депозиту) № 45578 від 10.07.2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» (далі ПАТ «КБ «Український фінансовий світ»), оформлене наказом № 6 від 18.11.2014 року;

зобов'язати уповноважену особу Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова С.І. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_3 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_3 до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю рішення Уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемними договору банківського вкладу (депозиту), укладеного між ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» та позивачем, що призвело до протиправного обмеження позивача в отриманні гарантованої суми відшкодування вкладу у зв'язку з ліквідацією ПАТ «КБ «Український фінансовий світ».

Постановою Окружного адміністративного суду міст Києва від 19 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року, позов задоволено частково: зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного банку «Комерційний банк» Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_3 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний акціонерний банк» Український фінансовий світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі Уповноважена особа Фонду із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до приписів частини другої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення переглядаються у межах касаційної скарги, поданої Уповноваженою особою Фонду.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий Світ» та ОСОБА_3 укладено договір банківського вкладу від 10.07.2014 року №45578, за умовами якого Банк приймає від Вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 11 500,00 ЄВРО у тимчасове строкове користування на строк до 10.10.2014 року та зобов'язується сплачувати проценти за його користування в розмірі, встановленому п. 1.2 цього договору.

У зв'язку із зазначеним, на депозитний рахунок позивача зараховано грошові кошти у сумі 11 500,00 ЄВРО, що підтверджується квитанцією від 10.07.2014 року №TК.59879.1672.208.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 14.08.2014 року №491 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 14.08.2014 року №69 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Український фінансовий світ», згідно з яким з 15.08.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ».

Постановою Правління Національного банку України від 10.11.2014 року №717 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ».

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду від 13.11.2014 року №119 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання з 13.11.2014 року та призначено Гончарова Сергія Івановича уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» строком на 1 рік з 13.11.2014 року по 12.11.2015 року.

Листом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» від 24.12.2014 року позивача повідомлено про те, що договір банківського вкладу, укладений між ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та ОСОБА_3 від 10.07.2014 року №45578, операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, є нікчемними відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 228 Цивільного кодексу України.

Вказуючи на протиправність рішення Уповноваженої особи Фонду щодо визнання договору банківського вкладу нікчемним та, відповідно, на протиправну бездіяльність відповідача щодо не вчинення дій, спрямованих на відшкодування позивачеві гарантованої суми вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов частково та зобов'язуючи Уповноважену особу Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_3 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з необґрунтованості позиції Уповноваженої особи фонду щодо нікчемності договору банківського вкладу (депозиту), укладеного між позивачем та ПАТ «КБ «Український фінансовий світ».

Зазначена позиція судів попередніх інстанцій ґрунтується на недоведеності з боку відповідача наявності обставин, з якими частина третя статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачає нікчемність договору банківського вкладу; відсутності судових рішень, що набрали законної сили, про визнання недійсним договору банківського вкладу, а також відсутності судових рішень, якими встановлено обставини незаконного заволодіння майном держави, юридичної особи, підробки документів, шахрайства тощо.

Колегія суддів, переглядаючи рішення судів в межах касаційної скарги, поданої Уповноваженою особою Фонду, погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, з огляду на наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом гарантування за вкладами встановлені Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000,00 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до частини другої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частиною третьою статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що листом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» від 24.12.2014 року позивача повідомлено про те, що договір банківського вкладу, укладений між ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та ОСОБА_3 від 10.07.2014 року №45578, операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, є нікчемними відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 228 Цивільного кодексу України.

Позиція відповідача щодо нікчемності правочину, укладеного між ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та ОСОБА_3 ґрунтується на тому, що його вчинено з метою штучного створення обов'язку Фонду з відшкодування грошового вкладу за рахунок держави. Із посиланням на зазначене, вважаючи такий правочин таким, що спрямований на заволодіння майном держави, Уповноважена особа Фонду дійшла висновку, що він є таким, що порушує публічний порядок та, відповідно, до положень статті 228 Цивільного кодексу України є нікчемним.

Колегія суддів погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо необґрунтованості вказаної позиції відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Судами попередніх інстанцій під час судового розгляду справи не встановлено, що вчинений позивачем правочин спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади або ж незаконне заволодіння ним.

У свою чергу, в силу положень частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Судами попередніх інстанцій не встановлено наявності такого, що набрало законної сили, судового рішення про визнання недійсним договору банківського вкладу від 10.07.2014 року №45578, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «КБ «Український фінансовий світ».

За вказаних обставин, позиція відповідача щодо нікчемності правочину, укладеного між позивачем та ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» з тих мотивів, що вказаний правочин порушує публічний порядок, є такою, що не ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Безпідставним також є посилання заявника касаційної скарги на пункт 7 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до якого правочин неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

За посиланням заявника касаційної скарги дроблення вкладу, сума якого перевищує 200 000,00 грн., надало можливість власнику вкладу через інших осіб, у тому числі, позивача, на користь яких відкрито рахунки у банку та на користь яких зараховано суму подробленого вкладу, отримати гарантовану суму компенсації у розмірі більшому, аніж ця особа могла б отримати у випадку відсутності факту здійснення такого дроблення.

Колегія суддів вказує на необґрунтованість зазначеної позиції Уповноваженої особи Фонду, оскільки у спірних правовідносинах отримання гарантованої суми відшкодування кошів за вкладом є гарантією, яка прямо передбачена частиною першою статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", тобто є такою, що прямо встановлена законодавством.

Безпідставним є посилання заявника касаційної скарги в обґрунтування позиції про нікчемність договору банківського вкладу на невідповідність платіжного доручення від 10.07.2014 року №TК.59879.1672.208 вимогам пункту 2.9 Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою правління Національного банку України від 01.06.2011 року №174, відповідно до яких квитанція має містити час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час", оскільки за змістом вимог пункту 2.9 Інструкції зазначені вимоги до оформлення квитанції стосуються лише тих касових операцій, які здійснені в післяопераційний час. У той же час, за посиланням заявника касаційної скарги у спірних правовідносинах касова операція здійснена об 11 год. 08 хв.

Відповідно до поняття, визначення якого міститься у статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вкладник - це фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Наявності у позивача у спірних правовідносинах статусу вкладника Уповноваженою особою не спростовано.

Посилання заявника касаційної скарги на невідповідність обраного позивачем способу захисту не спростовує позиції судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.

Так, суди попередніх інстанцій встановили, що внаслідок необґрунтованої позиції Уповноваженої особи Фонду щодо нікчемності договору банківського вкладу, укладеного між позивачем та банком, позивач протиправно був обмежений в реалізації його права на отримання гарантованої суми відшкодування за вкладом. У зв'язку із зазначеним, суди попередніх інстанцій на виконання вимог частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України вжили заходів судового захисту порушених прав позивача шляхом зобов'язання Уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію про ОСОБА_3 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний акціонерний банк» Український фінансовий світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що відповідає повноваженням Уповноваженої особи Фонду, що визначені у пункті 12 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року №14.

Постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 травня 2015 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову позивачем не оскаржувалась.

Колегія суддів також вказує на необґрунтованість позиції заявника касаційної скарги щодо необхідності визнання договору банківського вкладу від 10.07.2014 року №45578 дійсним як передумови для висновку про наявність у діях або ж бездіяльності відповідача ознак протиправності.

Так, статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено презумпцію правомірності правочину, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідачем у спірних правовідносинах не доведено наявності обставин, які відповідно до статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" або ж згідно з іншими акти цивільного законодавства обумовлюють нікчемність правочину, як і не вказано на наявність судового рішення про визнання договору недійсним (у випадку оспорення договору).

Інші доводи касаційної скарги також не дають підстав для висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій допустили порушення норм матеріального або ж процесуального права при розгляді переданого на вирішення суду спору.

Враховуючи викладене, зважаючи на обставини, встановлені судами попередніх інстанцій на підставі доказів, досліджених під час судового розгляду справи, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 травня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: