Справа № 802/1588/17-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1588/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова І.А.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

14 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С. ,

секретар судового засідання: Гіюк Д.М.

за участі:

представника позивача та третьої особи: ОСОБА_10

відповідача: Чернюк Л.М.

представників відповідачів: Щавінського К.С., Лебідь А.М., Назаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного реєстратора Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області Чернюк Людмили Михайлівни на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_7 до Державного реєстратора Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області Чернюк Людмили Михайлівни, Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - СФГ "Юлія", ТОВ "ДСП Відродження" про визнання неправомірним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із позовом до Державного реєстратора Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області Чернюк Людмили Михайлівни, Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - СФГ "Юлія", ТОВ "ДСП Відродження" про визнання неправомірним та скасування рішення.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2017 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині задоволення позову, відповідач державний реєстратор Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області Чернюк Людмила Михайлівна подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2017 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Відповідач Чернюк Людмила Михайлівна та представники відповідачів в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, просили вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Представник позивача та ТОВ "ДСП Відродження" заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

СФГ "Юлія" в судове засідання повноважного представника не направило, хоча було належним чином повідомлене про час та місце розгляду справи.

Згідно із ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Керуючись положеннями даної норми та враховуючи відсутність заперечень учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, колегія суддів вирішила провести розгляд справи за даної явки сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 01 листопада 2011 року між Сільськогосподарським ТОВ "ДСП" Відродження" та ОСОБА_8 укладено договір оренди землі щодо земельної ділянки, загальною площею 1,7000 га кадастровий НОМЕР_1, розташованої на території Фронтівської сільської ради, Оратівського району Вінницької області строком дії на 5 років.

13.09.2012 року даний договір зареєстровано у відділі Держкомзему Оратівського району Вінницької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №06465.

06 лютого 2017 р. державним реєстратором Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області Чернюк Л.М. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 18902340 про державну реєстрацію договору оренди землі від 21 січня 2017 р., укладеного між ОСОБА_8 та Селянським (фермерським) господарством "Юлія" на земельну ділянку за КН НОМЕР_1. При цьому, підставою для внесення цього запису стало рішення про державну реєстрацію №33752903 від 08.02.2017р., яким зареєстровано право власності.

10 лютого 2017 р. ОСОБА_9 подано заяву про реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий № НОМЕР_1 за ОСОБА_8 на підставі довіреності від 02.11.2016 року виданої СФГ "Юлія".

За наслідком розгляду поданої заяви державним реєстратором прийнято рішення №33752903 від 08.02.2017 р. про реєстрацію права власності на земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_1, розташованої на території Фронтівської сільської ради, Оратівського району Вінницької області за ОСОБА_8.

28.07.2017 р. право власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину перейшло до позивача ОСОБА_7

В липні 2017 р. позивачу стало відомо, що між ОСОБА_8 та Селянським (фермерським) господарством "Юлія" укладено договір оренди землі вищевказаної земельної ділянки, відомості про реєстрацію якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у формі запису за №18902340 від 06.02.2017 р.

Оскільки вказаний запис вчинено на підставі рішення державного реєстратора ЛМР Липовецького району Вінницької області Чернюк Л.М. за №33752903 від 08.02.2017 р., позивач звернувся з позовом до суду про визнання вказаного рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для скасування рішення №33752903 від 08.02.2017 р., адже даним рішенням зареєстровано право власності на земельну ділянку, що не порушує права позивача та не може бути підставою для реєстрації права оренди земельної ділянки, яке і є фактично предметом спору у цій справі.

Разом з цим, суд першої інстанції, керуючись статтею 11 КАС України, вийшов за межі позовних вимог, та вважаючи, що запис за № 18902340 від 06.02.2017 р. про державну реєстрацію договору оренди від 21.01.2017 р., укладеного між ОСОБА_8 та СФГ «Юлія», вчинено за відсутності є неправомірним, прийняв рішення про скасування вказаного запису.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Відповідно до частини четвертої статті 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" (далі - Закон №1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону №1952-IV державній реєстрації прав, серед іншого, підлягають: право власності; речові права, похідні від права власності; право користування (сервітут); право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Згідно ч. 3 ст. 10 Закону №1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

У пункті 3 частини третьої цієї ж норми зазначено, що під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав та інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Статтею 18 Закону №1952-IV визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Згідно ч.4 ст. 18 Закону №1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Відповідно до статті 24 Закону №1952-IV, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

За змістом частин першої, другої статті 26 Закону №1952-IV, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Таким чином, за наслідком розгляду заяви про реєстрацію прав та їх обтяжень державним реєстратором приймається відповідне рішення про державну реєстрацію прав на підставі якого вноситься запис до Державного реєстру прав про виникнення відповідного права.

Колегія суддів враховує, що підставою для внесення запису до реєстру є певне рішення, яке передує запису. Тобто, для внесення запису про державну реєстрацію права оренди, державний реєстратор повинен прийняти відповідне рішення.

Разом з цим, в даному випадку рішення про державну реєстрацію права оренди не приймалось, а вчиняючи запис від 06.02.2017 р. про реєстрацію права оренди, державний реєстратор підставою для такого зазначив рішення про реєстрацію права власності від 08.02.2017 р.

З огляду на вказані обставини, державним реєстратором а відсутності на те правових підстав внесено запис за № 18902340 від 6.02.2017 р. про державну реєстрацію договору оренди від 21.01.2017 р., укладеного між ОСОБА_8 та СФГ «Юлія».

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач також зазначає, що запис від 06.02.2017р. внесений до Реєстру за наявності достатніх підстав, у зв'язку із закінченням строку, на який було укладено договір оренди від 07.11.2011р. земельної ділянки кадастровий НОМЕР_1, укладений між С ТОВ "ДСП" Відродження" та ОСОБА_8.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За змістом статей 18, 20 цього Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Отже, строк дії спірного договору оренди землі починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов'язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Дана правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постанові від 18 січня 2017 року у справі 6-2777цс16.

Встановлено, що договір оренди від 01.11.2011 р., укладений між ОСОБА_8 та ТОВ "ДСП" Відродження" на 5 років та зареєстрований у відділі Держкомзему Оратівського району Вінницької області 13.09.2012 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №06465.

Отже, строк дії даного договору розпочався 13.09.2012 року та сплинув 13.09.2017р.

Таким чином на момент внесення запису за № 18902340 від 06.02.2017р. про державну реєстрацію договору оренди від 21.02.2017 р. строк дії договору оренди від 01.11.2011 р. не закінчився та договір був чинним.

Тобто, на момент вчинення спірного запису існували суперечності між вже зареєстрованими правами та заявленими, що є підставою для прийняття рішення про відмову в державній реєстрації прав, а також свідчить про незаконність спірного запису.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Державного реєстратора Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області Чернюк Людмили Михайлівни залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 21 листопада 2017 року.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Смілянець Е. С.