Справа № 2а-4034/11/1070
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2017 року м. Київ К/9991/37626/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Бившевої Л.І. (головуючого), Олендера І.Я., Шипуліної Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Шевчук П.О.,

представника позивача Богатова Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Іванківської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області Державної податкової служби

на постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2011 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2012 року

у справі № 2а-4034/11/1070

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ізюмський оптико-механічний завод"

до Іванківської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області

про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ізюмський оптико-механічний завод" (далі - ТОВ "Ізюмський оптико-механічний завод", позивач) звернулося до суду з позовом до Іванківської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області (далі - МДПІ, відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень МДПІ, у якому просило: визнати протиправними дії МДПІ в частині недотримання процедури проведення планових перевірок суб'єктів господарювання та вимог Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2010 року № 984; визнати протиправними дії МДПІ в частині визнання нікчемним правочину, укладеного між товариством та ТОВ "Бонк"; визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення МДПІ від 17 березня 2011 року № та № , якими товариству збільшено суму грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на додану вартість (далі - ПДВ) на 87`575`031,00 грн та з податку на прибуток на 197`734`961,00 грн.

Київський окружний адміністративний суд постановою від 20 жовтня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2012 року, позов задовольнив частково: визнав протиправними дії МДПІ в частині недотримання вимог Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2010 року № 984, при проведенні планової перевірки ТОВ "Ізюмський оптико-механічний завод" у період з 21 лютого 2011 року по 25 лютого 2011 року; визнав протиправними та скасував податкові повідомлення - рішення МДПІ від 17 березня 2011 року № та № ; присудив на користь ТОВ "Ізюмський оптико-механічний завод" із Державного бюджету України витрати щодо сплати судового збору у сумі 3,40 грн;

У касаційній скарзі Іванківська міжрайонна державна податкова інспекція Київської області Державної податкової служби, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Заперечуючи проти касаційної скарги, позивач просить залишити її без задоволення як безпідставну.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі перегляду справи судом касаційної інстанції, визначені у статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Суди попередніх інстанцій встановили, що фактичною підставою для збільшення позивачу грошових зобов'язань з ПДВ у сумі 70`060`025,00 грн та з податку на прибуток у сумі 158`187`969,00 грн, застосування штрафних (фінансових) санкцій, встановлених пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в розмірі 17`515`006,00 грн за платежем з ПДВ та 39`546`992,00 грн - з податку на прибуток згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 17 березня 2011 року № та № відповідно слугував висновок контролюючого органу, викладений в акті невиїзної документальної перевірки ТОВ "Ізюмський оптико-механічний завод" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2009 року по 31 березня 2010 року. Згідно з цим висновком позивач занизив ПДВ за липень - грудень 2009 року, січень - березень 2010 року та з податку на прибуток за ІІІ-й - ІУ-й квартали 2009 року та І квартал 2010 року на вказані вище суми внаслідок безпідставного збільшення суми податкового кредиту на 130`436`537,00 грн за податковими накладними, виписаними ТОВ "Компанія "Бонк" (128`496`497,00 грн) та ТОВ "Рошесс" (1`940`040,00 грн), та суми витрат на 632`731`007,00 грн, що відповідає витратам з придбання товарів у зазначених постачальників (витрати без ПДВ на придбання у ТОВ "Компанія "Бонк" заготовок скла білого UNICROWN 0.0 ДПТР діаметром 70 мм, n = 1,523 виробництва "CORNING" (Франція) - 623`030`807,00 грн, у ТОВ "Рошесс" ТМЦ - 9`700`200,00 грн), та заниження валових доходів за ІУ квартал 2009 року на 20`870,00 грн, в результаті чого допущено порушення положень підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" (втратив чинність з 01 січня 2011 року у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України; далі - Закон № 168/97-ВР) та пункту 4.1 статті 4, пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР (втратив чинність з 01 квітня 2011 року, за виключенням деяких статей, у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України; далі - Закон № 334/94-ВР).

Висновок МДПІ про порушення позивачем порядку ведення податкового обліку обґрунтований тим, що господарські операції між позивачем та ТОВ "Компанія "Бонк", ТОВ "Рошесс" не мають реального характеру (безтоварні), правочини між цими особами є нікчемними, оскільки: ТОВ "Компанія "Бонк" не має достатніх матеріально-технічних та трудових ресурсів для здійснення відповідної господарської діяльності; у ланцюгу постачальників (4, 5 ланки) відсутній рух товару (відсутній факт поставки товару між ТОВ "Бізнес - Алвінет ЛТД" (5 ланцюг постачання) та ТОВ "Ріверс ЛТД" (4 ланцюг постачання)); проведення зустрічної звірки ТОВ "Рошесс" неможливо через його відсутність за місцезнаходженням, про що складено відповідний акт; ТОВ "Рошесс" протягом І кварталу 2010 року не декларує свої податкові зобов'язання; згідно з даними системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість в розрізі контрагентів на рівні ДПА України встановлено розбіжності між задекларованими даними податкових зобов'язань ТОВ "Рошесс" та податкового кредиту ТОВ "Ізюмський оптико-механічний завод". Крім того, податковий орган на обґрунтування своїх доводів про недостовірність даних податкового обліку позивача послався на те, що під час перевірки товариство на підтвердження руху товару від постачальника до покупця не надало акти приймання продукції, товарно - транспортні накладні; не підтвердило використання придбаних ТМЦ у ТОВ "Рошесс"; згідно з інформацією слідчого відділу податкової міліції ДПА у м. Києві 07 грудня 2010 року відносно посадової особи ТОВ "Компанія "Бонк" порушено кримінальну справу № 76-00277 за фактом підроблення фінансово - господарських документів щодо придбання та продажу заготовок скла білого UNICROWN 0.0 ДПТР діаметром 70 мм, n = 1,523 виробництва "CORNING" (Франція) (частина 1 статті 366 Кримінального кодексу України).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що факт здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами (ТОВ "Рошесс", ТОВ "Компанія "Бонк") є встановленим в судовому процесі, а обставини порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та відповідно валових витрат. Також суд зазначив, що

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 5.1 статті 5 Закону № 334/94-ВР валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 вказаного Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Валові витрати мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку (підпункт 5.3.9 пункту 5.3 цієї ж статті).

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит звітного періоду складається із суми податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Отже, всі витрати господарюючого суб'єкта мають бути здійснені в межах господарської діяльності та підтверджені відповідними первинними документами.

Водночас, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції. У разі фактичного здійснення господарської операції недоліки в заповненні первинних документів не свідчать про їх неналежність та недопустимість як підстави для формування платником податків даних свого податкового обліку. Це однаковою мірою стосується як витрат із податку на прибуток, так і сум податкового кредиту з ПДВ.

При цьому, вищенаведені норми законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентів, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв'язку з придбанням товарів (послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та валових витрат, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен в зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит та/або на валові витрати за можливу неправомірну діяльність його контрагентів у ланцюгу за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Також слід зазначити, що відсутність товарно-транспортних накладних не є беззаперечним висновком, який би надавав підстави стверджувати про відсутність у платника податків права на формування своїх даних податкового обліку, зокрема податкового кредиту/валових витрат, оскільки зазначені документи є обов'язковими при оподаткуванні операцій за договорами перевезення, а не договорами поставки.

Отже, встановлення факту здійснення господарської операції, передує встановлення всіх обставин, яким належить давати оцінку з урахуванням усіх доказів у їх сукупності.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У разі надання податковим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував суми валових витрат та/або податкового кредиту, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відсутність відповідних доказів може бути підставою для відмови в задоволенні позову про скасування податкового повідомлення-рішення як протиправного.

Згідно зі статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У судовому процесі суди попередніх інстанцій дослідили первинні документи, надані ТОВ "Ізюмський оптико-механічний завод" на спростування доводів податкового органу про недостовірність даних податкового обліку, задекларованих за наслідками господарських операцій із ТОВ "Рошесс" та ТОВ "Компанія "Бонк", та обставини щодо реальності господарських операцій, а саме: договори; податкові та видаткові накладні, мають усі необхідні реквізити, передбачені законодавством, що є підставою для здійснення записів у бухгалтерському обліку; довіреності на отримання ТМЦ, платіжні документи (банківські виписки з додатками); придбані заготовок скла білого UNICROWN 0.0 ДПТР діаметром 70 мм, n = 1,523 виробництва "CORNING" (Франція) у ТОВ "Компанія "Бонк", як і ТМЦ у ТОВ "Рошесс" були використані позивачем у процесі виробництва під час і для виготовлення готової продукції (лінзи для окулярів медичного і немедичного призначення); судовим рішенням у справі № 2а-7726/10/1070 (постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2011 року, яка набрала законної сили) встановлені обставини щодо реальності угоди між ТОВ "Бізнес - Алвінет ЛТД" (5 ланцюг постачання) та ТОВ "Ріверс ЛТД" (4 ланцюг постачання); судовим рішенням у справі № 2а-3014/10/2670 (постанова Окружного адміністративного суду м. Києва, яка набрала законної сили за наслідками її перегляду в апеляційному порядку) визнано протиправними дії ДПІ у Шевченківському районі м. Києва, що полягали у неприйнятті у ТОВ "Рошесс" податкових декларацій з ПДВ за грудень 2009 року, січень - лютий 2010 року, та зобов'язано провести податкові декларації по особовому рахунку платника податку. Також суди врахували обставини щодо відсутності доказів про притягнення посадових осіб контрагентів позивача до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати податків або інші податкові правопорушення, зокрема згідно з інформацією, наведеної у листі ВРКС СУ ДПС у м. Києві від 26 березня 2012 року № 70314/09/302/2, кримінальна справа, порушена відносно директора ТОВ "Компанія "Бонк" ОСОБА_5 за ознаками злочинів, передбачених статтями 27, 212, 366 Кримінального кодексу України, закрита на підставі частини 2 статті 6 Кримінально - процесуального кодексу України за відсутністю в діянні складу злочину.

Оцінивши у сукупності первинні документи, фінансові показники яких позивач відтворив у податковому обліку, надані податковим органом докази на підтвердження обставин щодо фіктивності господарських операцій ТОВ "Ізюмський оптико-механічний завод" із ПП "Флоратекс", що мали місце у період охоплений перевіркою, з дотриманням норм статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, та врахувавши обставини, встановлені судовими рішеннями у адміністративній та кримінальній справах, за відсутності з боку відповідача доказів на підтвердження обставин безтоварності господарських операцій позивача, суди дійшли обґрунтованого висновку, що господарські операції позивача з ТОВ "Рошесс" та ТОВ "Компанія "Бонк" мали реальний характер, придбані товари відповідають напрямкам його господарської діяльності та були використані у господарській діяльності.

Це стосується і висновку суду щодо недотримання податковим органом вимог Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2010 року № 984, та як наслідок безпідставність висновків ДПІ щодо порушення позивачем пункту 4.1 статті 4 Закону № 334/94-ВР, що призвело до заниження валових доходів за ІУ квартал 2009 року на суму 20`870,00 грн.

Вирішуючи спір в цій частині позовних вимог, суд обґрунтовано виходив з того, що висновок в акті перевірки про порушення ТОВ "Ізюмський оптико-механічний завод" положень пункту 4.1 статті 4 Закону № 334/94-ВР не підтверджений конкретними фактами, а зводиться до констатації контролюючим органом факту заниження товариством валового доходу без посилання на господарські операції, по яких допущено позивачем порушення податкового законодавства, та первинні документи, на підставі яких позивач сформував дані бухгалтерського та податкового обліку.

Пунктом 3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2010 року № 984, визначено, що акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства.

Згідно з пунктом 5.2 цього ж Порядку у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Доводи, наведені МДПІ у касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій щодо підстав для задоволення позову.

Обґрунтовуючи довід касаційної скарги про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, МДПІ посилається на ті ж самі обставини, які вказані в акті перевірки та які були предметом оцінки судами першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Іванківської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2012 року у справі № 2а-4034/11/1070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: ____________ Л.І. Бившева

Судді: ____________ І.Я. Олендер

____________ Т.М. Шипуліна