Справа № 301/812/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/9696/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання - Болюк Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційні скарги ОСОБА_1, Кам'янської сільської ради на постанову Іршавського районного суду Закарпатської області від 26 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кам'янської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, третьої особи- Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та реєстрації юридичних та фізичних осіб підприємців Іршавської районної державної адміністрації про визнання протиправними і скасування рішень та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача - Кам'янської сільської ради Іршавського району, третьої особи- відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та реєстрації юридичних та фізичних осіб- підприємців Іршавської районної державної адміністрації, в якому просив (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) визнати незаконними та скасувати рішення 28 сесії 6 скликання Кам'янської сільської ради Іршавського району №603 від 02 жовтня 2015 року «Про скасування рішення 21 сесії 6 скликання №405 від 30 квітня 2014 року» в частині скасування рішення 21 сесії 6 скликання Кам'янської сільської ради від 30 квітня 2014 року №405 «Про затвердження протоколу узгодження меж земельної ділянки в с. Кам'янське»; визнати незаконними та скасувати рішення VIII сесії VII-го скликання Кам'янської сільської ради Іршавського району б/н від 19 жовтня 2016 року «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд громадянину ОСОБА_2, мешканцю АДРЕСА_1» та рішення Х сесії VIІ-го скликання Кам'янської сільської ради б/н від 21 лютого 2017 року «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд громадянину ОСОБА_2, мешканцю АДРЕСА_1»; зобов'язати відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки у власність загальною площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована на території Кам'янської сільської ради Іршавського району.

Постановою Іршавського районного суду Закарпатської області від 26 травня 2017 року позов задоволено. Визнано незаконними та скасовано рішення 28 сесії 6 скликання Кам'янської сільської ради Іршавського району №603 від 02 жовтня 2015 року «Про скасування рішення 21 сесії 6 скликання №405 від 30 квітня 2014 року» в частині скасування рішення 21 сесії 6 скликання Кам'янської сільської ради від 30 квітня 2014 року №405 «Про затвердження протоколу узгодження меж земельної ділянки в с. Кам'янське». Визнано незаконними та скасовано рішення VIII сесії VII-го скликання Кам'янської сільської ради Іршавського району б/н від 19 жовтня 2016 року «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд громадянину ОСОБА_2, мешканцю АДРЕСА_1» та рішення Х сесії VIІ-го скликання Кам'янської сільської ради б/н від 21 лютого 2017 року «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд громадянину ОСОБА_2, мешканцю АДРЕСА_1». Зобов'язано Кам'янську сільську раду Іршавського району затвердити проект землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки у власність загальною площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Кам'янської сільської ради Іршавського району.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 та Кам'янська сільська рада оскаржили його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню.

ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі покликається на те, що судом при винесенні оскаржуваної постанови порушено її права як сусіднього землекористувача щодо меж земельної ділянки та узгодження таких меж відповідно до вимог ЗК України, оскільки нею не погоджувалися межі земельної ділянки ОСОБА_2 У експлікації проекту позивача ОСОБА_2 за 2013 рік зазначено ширину земельної ділянки з вул. Жовтневої - 14.93 м., а з тильної частини 10.02 м.; у проекті за 2015 рік ширину земельної ділянки з вул. Жовтневої вже зазначено 15.54 м., а з тильної частини 9.98 м., тому фактично позивачем самовільно розширено межі земельної ділянки в сторону ОСОБА_1 більше ніж на 50 см. Апелянт звертає увагу на те, що до компетенції суду не входить зобов'язання відповідача приймати на сесії будь-яке конкретне рішення, оскільки суд не має права перебирати на себе повноваження, віднесені до компетенції органу місцевого самоврядування; тому суд не вправі був зобов'язувати сільську раду приймати відповідне рішення за результатами розгляду позовних вимог позивача. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

У своїй апеляційній скарзі Кам'янська сільська рада звертає увагу на те, що оскаржувані рішення прийняті нею правомірно, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України, оскільки позивачем надано відповідачу на затвердження проект землеустрою по якому прийнято рішення про відмову у його затвердженні у зв'язку з порушенням меж сусідніх земельних ділянок; ОСОБА_2 виготовив два проекти землеустрою - у серпня 2013 року та у травня 2015 року, які містять розбіжності у ширині земельної ділянки, зокрема, у експлікації проекту за 2013 рік зазначено ширину земельної ділянки з вул. Жовтневої - 14.93 м., а з тильної частини 10.02 м.; у проекті за 2015 рік ширину земельної ділянки з вул. Жовтневої вже зазначено 15.54 м., а з тильної частини 9.98 м., тому фактично позивачем самовільно розширено межі земельної ділянки в сторону ОСОБА_1 більше ніж на 50 см. Апелянт звертає увагу на те, що до компетенції суду не входить зобов'язання відповідача приймати на сесії будь-яке конкретне рішення, оскільки суд не має права перебирати на себе повноваження, віднесені до компетенції органу місцевого самоврядування; тому суд не вправі був зобов'язувати сільську раду приймати відповідне рішення за результатами розгляду позовних вимог позивача. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у судовому засіданні у судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційних скарг і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційні скарги без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідач, третя особа та апелянт - ОСОБА_4 у судове засідання повторно не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців Іршавської районної державної адміністрації просив розгляд справи проводити у відсутності його представника, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням XV-тої сесії VI-го скликання Кам'янської сільської ради від 26 квітня 2013 року б/н ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовно площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1, та зобов'язано його виготовити проект відводу та передачі земельної ділянки і подати на затвердження чергової сесії сільської ради.

30 квітня 2014 року постійна земельна комісія з питань земельних відносин Кам'янської сільської ради склала протокол, в якому зафіксовано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 відмовляються підписувати акт узгодження меж громадянину ОСОБА_2, що пов'язано з неприязними відносинами між сусідами. Також зазначено, що ОСОБА_5 має державний акт на свою земельну ділянку, межі її земельної ділянки не порушені, тому комісія вважала за необхідне затвердити акт узгодження меж ОСОБА_2 і рекомендувати ОСОБА_1 приватизувати земельну ділянку, яка знаходиться в неї в користуванні.

Рішенням ХХІ-ої сесії VI-го скликання Кам'янської сільської ради від 30 квітня 2014 року затверджено протокол узгодження меж земельної ділянки, складений постійною депутатською комісією з питань земельних відносин і використання природних ресурсів, між сусідами: ОСОБА_1, мешканкою АДРЕСА_2; ОСОБА_6, мешканкою АДРЕСА_3; та ОСОБА_2, мешканцем АДРЕСА_1.

Після затвердження протоколу за заявою позивача від 18 травня 2015 року ПП «ОСОБА_9» виготовив проект землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки у приватну власність.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідно до ст.118, ст.186-1 ЗК України погоджено відповідними органами, що підтверджується висновком Кам'янської сільської ради №153 від 28 травня 2015 року, висновком відділу містобудування та архітектури Іршавської РДА №01-08/442 від 26 травня 2014 року, висновком Управління Держземагентства в Іршавському районі від 04 червня 2015 року №28-704-0.3.-3178/2-15.

21 серпня 2015 року земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 внесено до Державного земельного кадастру та присвоєно їй кадастровий номер НОМЕР_2, що стверджується витягом №НВ-015 від 21 серпня 2015 року.

Рішенням 28 сесії 6 скликання Кам'янської сільської ради від 02 жовтня 2015 року №603 скасовано рішення 21 сесії 6 скликання №405 від 30 квітня 2014 року «Про затвердження протоколу узгодження меж земельної ділянки в с. Кам'янське», а також зобов'язано ОСОБА_1, мешканку АДРЕСА_2, виготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Після подання на затвердження сесії сільської ради проекту землеустрою 20 листопада 2015 року рішенням ІІ-ї сесії VII- го скликання Кам'янської сільської ради ОСОБА_2 відмовлено у затвердженні протоколу узгодження меж земельної ділянки між сусідами: ОСОБА_1, мешканкою АДРЕСА_2 та ОСОБА_2, мешканцем АДРЕСА_1.

Заява про затвердження проекту землеустрою сесією не розглядалась.

19 жовтня 2016 року на VIII-ій сесії VII-го скликання Кам'янська сільська рада прийняла рішення, яким відмовила у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 у зв'язку з вивченням конфліктного питання, та перенесено затвердження проекту землеустрою на чергову сесію сільської ради.

03 листопада 2016 року ОСОБА_2 повторно звернувся з заявою, в якій просив затвердити проект землеустрою.

Листом №710 від 21 грудня 2016 року Кам'янська сільська рада повідомила позивача про те, межі земельної ділянки не порушені. В зв'язку з небажанням сторін іти на поступки, пропонували вирішити дане питання в судовому порядку або замовити незалежну експертизу.

26 січня 2017 року позивач знову звернувся до сільської ради із заявою, в якій просив затвердити проект землеустрою.

На Х-ій сесії VII-го скликання Кам'янська сільська рада розглянула заяву і винесла рішення від 21 лютого 2017 року, яким відмовила ОСОБА_2 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані рішення Кам'янсьої сільської ради прийняті неправомірно, з порушення вимог чинного законодавства України, яке регулює порядок прийняття ненормативних правових актів місцевого самоврядування та порядок надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а тому належним способом захисту порушеного права є зобов'язання Кам'янську сільську раду Іршавського району затвердити проект землеустрою ОСОБА_2 щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд,кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Кам'янської сільської ради Іршавського району.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з настпного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст.14 Конституції України передбачає, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до пункту 5 рішення №7-рп/2009 Конституційний Суд України органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Отже, Конституційний Суд України у зазначеному рішенні вказав, що орган місцевого самоврядування має право приймати скасовувати власні рішення у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Але, разом з тим, така можливість виключається після виконання таких рішень.

Таким чином, у зв'язку з прийняттям відповідачем рішення 21 сесії 6 скликання від 30 квітня 2014 року виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, позивач виготовив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та подав його на затвердження, а тому вказане рішення не може бути змінене чи скасоване сільською радою рішенням №405 від 02 жовтня 2015 року як акт органу місцевого самоврядування одноразового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неправомірність прийняття рішення 28 сесії 6 скликання Кам'янської сільської ради Іршавського району №603 від 02 жовтня 2015 року «Про скасування рішення 21 сесії 6 скликання №405 від 30 квітня 2014 року» в частині скасування рішення 21 сесії 6 скликання Кам'янської сільської ради від 30 квітня 2014 року №405 «Про затвердження протоколу узгодження меж земельної ділянки в с. Кам'янське» та наявність підстав для його скасування з вищенаведених мотивів.

Доводи апеляційних скарг є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції в цій частині.

Відповідно до ч.1,3,4 ст.116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених ЗК України. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених ЗК України, провадиться один раз по кожному виду використання.

П."г" ч.1 ст.121 ЗК України передбачає, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст.118 ЗК України.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу.

Згідно з ч.10,13 ст.123 ЗК України рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає чіткий алгоритм дій розгляду заяв громадян про передачу у власність земельних ділянок та вичерпний перелік підстав для відмови особі у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. При цьому, зобов'язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову у затвердженні такого проекту належним чином мотивувати причини такої відмови.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, рішення Кам'янської сільської ради від 19 жовтня 2016 року та 21 лютого 2017 року як підставу відмови у задоволенні заяви позивача зазначено п.34 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" щодо виключної компетенції органу місцевого самоврядування розглядати питання регулювання земельних відносин, разом з тим, не містять підстав для відмови позивачу у затвердженні такого проекту, зокрема, відсутнє обґрунтування невідповідності проекту землеустрою вимогам законів та інших нормативно-правових актів.

Таким чином, такі рішення відповідача не можуть трактуватись як належний розгляд заяви ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що рішення VIII сесії VII-го скликання Кам'янської сільської ради Іршавського району б/н від 19 жовтня 2016 року «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд громадянину ОСОБА_2, мешканцю АДРЕСА_1» та рішення Х сесії VIІ-го скликання Кам'янської сільської ради б/н від 21 лютого 2017 року «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд громадянину ОСОБА_2, мешканцю АДРЕСА_4» прийняті неправомірно та підлягають скасуванню.

Доводи апелянтів у цій частині є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

При цьому, суд при вирішенні цього спору застосовує закріплений у судовій практиці Європейського Суду з прав людини принцип "належного урядування", який передбачає, що у разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах: "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy[GC]), заява №33202/96, п.120, ECHR 2000-І; "Онер'їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява №48939/99, п.128, ECHR 2004-ХІІ; "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява №21151/04, п.72, від 8 квітня 2008 року і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, п.51, від 15 вересня 2009 року).

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Колегія суддів вважає, що відповідачем у цьому випадку не дотримано цей принцип, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову в частині визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень Кам'янської сільської ради.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовної вимоги в частині зобов'язання Кам'янської сільської ради Іршавського району затвердити проект землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки у власність загальною площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд,кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Кам'янської сільської ради Іршавського району, оскільки у спірних правовідносинах суд не вправі зобов'язувати відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки у власність, оскільки суд не може своїм рішенням підміняти державний орган, на який законом покладено обов'язок прийняття такого, а тому в задоволенні такої вимоги необхідно відмовити.

Така позиція суду щодо неможливості суду підміняти собою органи владних повноважень, повністю узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №13, згідно з якою суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень; із позицією Європейського суду з прав людини викладеною у рішеннях по справах: Класс та інші проти Німеччинивід 6 вересня 1978 року, Фадєєва проти Росі ї(Заява N 55723/00), Страсбург, від 9 червня 2005 року, Кумпене і Мазере проти Румунії(Заява N 33348/96), Страсбург, від 17 грудня 2004 року, Єрузалем проти Австрії, (Заява N 26958/95), Страсбург, від 27 лютого 2001 року,Реквеньї проти Угорщини, (Case of Rekvenyi v. Hungary), (Заява N 25390/94), Страсбург, від 20 травня 1999 року, згідно з якими завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Враховуючи усе вищенаведене, відповідно до вимог ст.11 КАС України суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог з метою належного захисту прав та інтересів позивача, і оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень Кам'янської сільської ради, тому належним способом захисту порушеного права є зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки у власність з врахуванням наведених у постанові мотивів.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим відповідно до вимог ст.202 КАС України постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст. 160, 195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п. 4 ч.1 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Кам'янської сільської ради Іршавського району Закарпатської області задовольнити частково.

Постанову Іршавського районного суду Закарпатської області від 26 травня 2017 року у справі № 301/812/17 скасувати, та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення 28 сесії 6 скликання Кам'янської сільської ради Іршавського району №603 від 02 жовтня 2015 року «Про скасування рішення 21 сесії 6 скликання №405 від 30 квітня 2014 року» в частині скасування рішення 21 сесії 6 скликання Кам'янської сільської ради від 30 квітня 2014 року №405 «Про затвердження протоколу узгодження меж земельної ділянки в с. Кам'янське».

Визнати протиправним та скасувати рішення VIII сесії VII-го скликання Кам'янської сільської ради Іршавського району б/н від 19 жовтня 2016 року «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд громадянину ОСОБА_2, мешканцю АДРЕСА_1», та рішення Х сесії VIІ-го скликання Кам'янської сільської ради б/н від 21 лютого 2017 року «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд громадянину ОСОБА_2, мешканцю АДРЕСА_4».

Зобов'язати Кам'янську сільську раду Іршавського району Закарпатської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність від 26 січня 2017 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кам'янської сільської ради Іршавського району Закарпатської області на користь ОСОБА_2 640 (шістсот сорок) гривень судових витрат.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст постанови виготовлено 17 листопада 2017 року.