Справа № 826/14439/16
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Мацедонської В.Е., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Данилюк Л.О.

розглянувши у відкритому судовому апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Солом'янського районного відділу Державної міграційної служби України в місті Києві, Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_3 про скасування реєстрації місця проживання,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Солом'янського районного відділу Державної міграційної служби України в місті Києві, Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_3, в якій, з урахуванням уточнених 24.11.2016 позовних вимог просила:

- визнати неправомірними дії Солом'янського районного відділу Державної міграційної служби України в місті Києві щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1;

- зобов'язати Солом'янську районну у місті Києві державну адміністрацію скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення, яким позов задовольнити повністю. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню в частині з ухваленням в цій частині нового рішення з таких підстав.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 198, пункту 4 частини 1 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 звернулась до Солом'янського районного відділу Державної міграційної служби України в місті Києві із заявою про реєстрацію місця проживання від 15 жовтня 2012 року, в якій просила зареєструвати її місце проживання за адресою АДРЕСА_1 на підставі розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації м. Києва від 19 грудня 1996 року №1572 (без згоди власника особового рахунку ОСОБА_2.).

За результати розгляду вказаної заяви, Солом'янським районним відділом Державної міграційної служби України в місті Києві прийнято рішення від 23 жовтня 2012 року про реєстрацію ОСОБА_3 за вказаною адресою.

Дізнавшись про факт вказаної реєстрації, позивач 12 вересня 2016 року звернулась до Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 (т.2 а.с. 6) та з заявою про скасування такої реєстрації (т.2 а.с. 7), у зв'язку з порушенням процедури проведення реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 вересня 2016 року у задоволенні заяви позивача про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 відмовлено.

Водночас заява позивача про скасування реєстрації ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1. взагалі розглянута не була та не було надано жодної відповіді.

На підставі викладеного, вважаючи здійснення реєстрації третьої особи за вказаною адресою протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернулась з позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, прийшов до висновку, що позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають до задоволення, оскільки оскаржувана позивачем реєстрація місця проживання ОСОБА_3 за заявою останньої від 15 жовтня 2012 року є способом реалізації наданого їй приписами статті 71 Житлового кодексу Української РСР та статті 25 Закону України про охорону дитинства» права на повернення у жиле приміщення, в якому вона проживала раніше до призначення опіки.

Однак суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що заява позивача про скасування реєстрації ОСОБА_3 взагалі розглянута не була та на те, що відповідачем не було наведено правових підстав щодо відмови у задоволенні заяви про зняття з реєстрації. Фактично судом першої інстанції досліджувались надані до суду заперечення щодо відмови в знятті з реєстрації.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши оскаржуване рішення, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про свободу пересування та вибір місця проживання» від 11 грудня 2003 року №1382-IV з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада 2012 року № 1077, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за №2109/22421 (далі по тексту - Порядок №1077) та Правилами реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру затверджених постановою Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2016.

Відповідно до пунктів 7.1, 7.2 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів № 1077 реєстрація / зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи скасовується в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства.

У разі виявлення такого порушення керівник територіального підрозділу ДМС проводить перевірку підстав реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи. Копія цього висновку надсилається керівнику головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - територіальний орган ДМС) для здійснення контролю.

Як вбачається з матеріалів справи представник позивача 12 вересня 2016 року звернувся до органу реєстрації Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації із заявою про зняття з реєстрації місця проживання, форма якої затверджена Порядок №1077 та із заявою про зняття з реєстрації місця проживання, в якій просив, відповідно до пункту 7.1 Порядку №1077 скасувати реєстрацію громадянки ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1.

Однак за результатами розгляду заяви про зняття з реєстрації місця проживання, форма якої затверджена Порядок №1077, виконуючий обов'язки начальника відділу з питань реєстрації Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації у знятті з реєстрації місця проживання відмовив 12 вересня 2016 року із зазначенням «зняття з реєстрації третіх осіб за рішенням суду».

В свою чергу будь-якого рішення про скасування реєстрації ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 із зазначенням підстав його прийняття та наданням відповідних обґрунтувань суб'єктом владних повноважень взагалі не приймалось.

Крім того, суб'єктом владних повноважень не надано доказів на підтвердження проведення перевірки дотримання вимог чинного законодавства під час проведення реєстрації місця проживання ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 за результатами отримання заяви про скасування реєстрації та прийняття за результатами такої перевірки рішення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що після уточнення ОСОБА_2 позовних вимог судом першої інстанції не було витребувано належні докази та не було надано жодної оцінки невідповідного реагування Солом'янською районною у місті Києві державної адміністрації, на подані ОСОБА_2 заяви про зняття ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання та заяви про скасування реєстрації громадянки ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1.

Таким чином висновки суду першої інстанції про відсутність з боку відповідача порушень Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні третьою особою в даному випадку передчасні.

Відповідно до положень ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з нормами ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Спосіб захисту порушених прав має враховувати суть правопорушення, допущеного суб'єкта владних повноважень. Крім того, він має бути ефективним та таким, що дозволить в повній мірі відновити порушені права.

Суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод та інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Солом'янську районну у місті Києві державну адміністрацію надати мотивовану відповідь на заяву позивача про скасування реєстрації ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1.

В свою чергу в задоволенні вимоги позивача щодо визнання неправомірними дії Солом'янського районного відділу Державної міграційної служби України в місті Києві щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 необхідно відмовити, з огляду на їх передчасність, так як дана вимога може бути розглянута судом лише після відповідного реагування Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації на подану ОСОБА_2 заяву про скасування реєстрації ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 із зазначенням підстав його прийняття та наданням відповідних обґрунтувань суб'єктом владних повноважень.

Посилання відповідачів та третьої особи на те, що належним способом захисту порушеного права позивача є звернення до суду з позовом про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням колегія суддів до уваги не приймає, оскільки предметом оскарження в даній справі є саме бездіяльність та неправомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо вчинення дій зняття та скасування реєстрації місця проживання, а не право особи на користування житловим приміщенням.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що в даному випадку наявні правові підстави для часткового задоволення позовних вимог та зобов'язання Солом'янську районну у місті Києві державну адміністрацію надати мотивовану відповідь на заяву позивача про скасування реєстрації ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 квітня 2017 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до Солом'янського районного відділу Державної міграційної служби України в місті Києві, Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_3 про скасування реєстрації місця проживання - задовольнити частково.

Зобов'язати Солом'янську районну у місті Києві державну адміністрацію надати мотивовану відповідь на заяву позивача про скасування реєстрації ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1.

В іншій частині в задоволені позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: В.Е. Мацедонська

Є.О. Сорочко

Повний текст виготовлено 16 листопада 2017 року