Справа № 607/4851/17
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10517/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

за участі позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.09.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Херсонської митниці ДФС про визнання незаконними та скасування постанов в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Херсонської митниці Державної фіскальної служби про визнання незаконними та скасування постанов в справі про порушення митних правил від 23.02.2017 року №,№ 0019/508050500/17, 0020/508050500/17, якими його визнано винним у вчиненні порушень митних правил, передбаченених ч.ч.2,3 ст.470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за кожне окремо.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що постанови, якими його визнано винним у порушенні митних правил винесені Херсонською митницею з порушенням положень Митного кодексу України, крім того при розгляді справи не надано належної оцінки доказам, обставини справи не досліджені всебічно, повно та об'єктивно. Просив позов задоволити.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.09.2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Херсонської митниці ДФС про визнання незаконними та скасування постанов в справі про адміністративне правопорушення щодо порушення митних правил відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою адміністративний позов задоволити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до інформації, отриманої з ЦБД ЄАІС та витягу з автоматизованої системи митного оформлення ПІК «Інспектор», було встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 22.01.2017р. ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», р.н. PTUHJ87, VIN - VSA0324 у зоні діяльності митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС по смузі «зелений коридор» у режимі «транзит». Даний транспортний засіб 26.01.2017р. був вивезений до ВЕЗ «Крим» та на теперішній час, згідно інформаційної бази даних АСМО «Інспектор», не вивезено з митної території України.

Разом з тим, перевіркою встановлено аналогічний факт ввезення 05.01.2017р. на митну територію України ОСОБА_1 транспортного засобу-марки «Ford Transit», р.н. SRB79NS, VIN - WF0LXXBDVLYC05959, у зоні діяльності м/п «Мостиська» Львівської митниці ДФС у режимі «транзит». Зазначений транспортний засіб 12.01.2017р. був вивезений до ВЕЗ «Крим» та на теперішній час, згідно інформаційної бази даних АСМО «Інспектор», не вивезено з митної території України.

Згідно інформації, яка викладена у листі ДФС від 07.08.2015р. №29294/7/99-99-24-01-03-17 «Про митний контроль транспортних засобів особистого користування» - ввезення громадянами на територію ВЕЗ «Крим» транспортних засобів особистого користування, що були поміщені в митні режими «тимчасове ввезення» або «транзит» не є завершенням таких режимів і не може вважатись виконанням громадянином зобов'язання про зворотне вивезення (транзит) транспортних засобів особистого користування.

Пунктом 1 ч.1 ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).

Відтак, громадянин України ОСОБА_1 повинен був вивезти дані транспортні засоби відповідно у строк до 01.02.2017р. та 15.01.2017р.

Однак, станом на 10.02.2017р., транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», р.н. PTUHJ87, VIN - VSA0324; транспортний засіб марки «Ford Transit», р.н. SRB79NS, VIN - WF0LXXBDVLYC05959 ОСОБА_1 не вивезено за межі митної території України, що підтверджується інформацією ЄАІС Держмитслужби України.

10.02.2017р. посадовою особою Херсонської митниці ДФС стосовно ОСОБА_1 складено протоколи про порушення митних правил №№0019/508050500/17. 0020/508050500/17 за ознаками ч.ч.2,3 ст.470 МК України та вручено ОСОБА_1 їх примірники.

10.02.2017р. під час опитування ОСОБА_1 повідомив, що він дійсно ввіз на митну територію України вищезазначені транспортні засоби марки «Mercedes-Benz» та «Ford Transit» у зоні діяльності Львівської митниці ДФС у режимі «транзит», що у подальшому були вивезені до ВЕЗ «Крим» та стверджує, що ввезення товарів на територію ВЕЗ «Крим» є завершенням режиму «транзит».

Згідно п. 1 ст. 320 МК України форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками. Не допускаються визначення форм та обсягів митного контролю іншими органами державної влади, а також участь їх посадових осіб у здійсненні митного контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 МК України умови перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення у відповідному митному режимі, обмеження щодо їх використання, застосування заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами України з питань державної митної справи та у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Частиною 2 ст. 91 МК України встановлено, що митний режим транзиту застосовується до товарів, які переміщуються, зокрема, прохідним транзитом від пункту ввезення (пропуску) на митну територію України до пункту вивезення (пропуску) за межі митної території України (у тому числі в межах одного пункту пропуску через державний кордон України).

Згідно ч. 1 ст. 102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Відповідно до пункту 1.2 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 жовтня 2012 року № 1066, митниця відправлення - будь-який митний орган України, з якого починається переміщення всієї кількості товарів або їх частини, що перебувають під митним контролем, а митниця призначення - будь-який митний орган України, в якому закінчується переміщення всієї кількості товарів або їх частини, що перебувають під митним контролем.

Статтею 470 МК України встановлено відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари до органу доходів і зборів призначення більше ніж на десять діб в розмірі пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктами 3.1 і 3.2 статті 3 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України визначено, що на території ВЕЗ Крим діє особливий правовий режим економічної діяльності фізичних та юридичних осіб, у тому числі особливий порядок застосування норм регуляторного, податкового та митного законодавства України, а також особливий режим внутрішньої та зовнішньої міграції фізичних осіб. У межах ВЕЗ «Крим» створюється вільна митна зона, що за своїм функціональним типом є одночасно вільною митною зоною комерційного, сервісного та промислового типу згідно із статтею 430 Митного кодексу України.

Згідно ст. 9 МК України територія України, зайнята сушею, територіальне море, внутрішні води і повітряний простір, а також території вільних митних зон, штучні острови, установки і споруди, створені у виключній (морській) економічній ІОНІ України, на які поширюється виключна юрисдикція України, становлять митну територію України; для цілей застосування положень розділів V «Митні режими» і IX «Митні платежі» Кодексу території вільних митних зон вважаються такими, що знаходяться поза межами митної території України.

Разом з тим, п. 7.1 ст. 7 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» встановлено, що на фізичних осіб, які перетинають адміністративний кордон ВЕЗ «Крим», поширюється дія розділу XII Митного кодексу України з урахуванням положень статті 9 цього Закону щодо переміщення валютних цінностей.

Згідно ст. 380 МК України тимчасово ввезені (або ввезені з метою транзиту) громадянами транспортні засоби особистого користування підлягають вивезенню за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог Кодексу.

Відповідно до ст. 10 МК України межі митної території України є митним кордоном України. Митний кордон України збігається з державним кордоном України, крім меж штучних островів, установок і споруд, створених у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України.

Аналіз зазначених норм дає зрозуміти, що ОСОБА_1 ввіз транспортні засоби до ВЕЗ «Крим» через контрольні пункти вїзду - виїзду, що розташовані на адміністративному кордоні з АР Крим, які згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №367 «Про затвердження Порядку вїзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї» не призначені для перетинання державного кордону.

За таких обставин, судова колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що ввезення громадянами на територію ВЕЗ «Крим» транспортних засобів особистого користування, що були поміщені в митні режими тимчасове ввезення або транзит не є завершенням таких режимів і не може вважатись виконанням громадянином зобов'язання про зворотне вивезення (транзит) транспортних засобів особистого користування.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволені адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.09.2017 року у справі №607/4851/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Повний текст судового рішення виготовлено 15.11.2017 року