Справа № 674/1329/17
Суддя: Артемчук В. М.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/1329/17
Провадження № 2-а/674/67/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Артемчук В.М.

при секретарі Мудрицькій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дунаївці, в порядку ст.41 КАС України, справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до

Управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області

про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

09 жовтня 2017 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування вимог зазначив, що він працюючи фельдшером в Дунаєвецькій ЦРЛ був відряджений згідно наказу від 14 липня 1986 року №1/77 в Іванківський район Київської області для роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

З 04 липня 1986 року по 31 липня 1986 року працював у складі медичних бригад, які надавали медичну допомогу потерпілому населенню від аварії на ЧАЕС в селах Феневичі, Дитятки КПП, в цей період отримав певну дозу опромінення і 07 квітня 2004 року йому було встановлено 2-гу групу інвалідності довічно, причиною якої є захворювання повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою сер.MCE №056340. 16 вересня 2002 року позивачу було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, категорії 1, серії А №127643.

Львівською регіональною міжвідомчою експертною комісією по встановленню причинного звязку захворювань та інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та їх професійного характеру було винесено експертне заключення на засіданні №8 від 20 червня 2002 року, згідно якого позивачу було встановлено діагноз: дисциркуляторна енцефалопатія ІІст., кризовий перебіг, заключення комісїї: захворювання повязано з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що до інвалідів війни відносяться особи, які стали інвалідами внаслідок захворювань, повязаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

28 серпня 2017 року позивач звернувся до управління соціального захисту населення Дунаєвецької райдержадміністрації щодо надання йому статусу інваліда війни як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ої категорії та видачі посвідчення інваліда війни, однак отримав відмову, вважає такі дії відповідача, з огляду на зазначену норму закону, неправомірною, оскільки на ліквідацію наслідків аварії на Чорнобильській АЕС був відряджений з місця роботи - Дунаєвецької ЦРЛ згідно наказу від 14.07.1986, довідками про його перебування та одержання заробітної плати за роботу в населених пунктах зони відчуження.

Оскільки позивач є особою, залученою до складу формувань Цивільної оборони , що підтверджується Інформаційною довідкою Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської облдержадміністрації та став інвалідом війни внаслідок захворювання, повязаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, має право на присвоєння йому статусу інваліда війни відповідно до Закону України « Про статус ветеранів війни та їх соціального захисту» та видачу посвідчення на підставі довідки МСЕК , а тому просить визнати відмову відповідача протиправною та зобовязати відповідача встановити йому статус інваліда війни та видати посвідчення.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву в якій позов підтримав, просив його задовольнити та проводити розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, однак подала клопотання в якому просила проводити розгляд справи у її відсутності, проти позову заперечила на що подала письмові заперечення в яких зазначила, що оскільки обовязковою умовою для встановлення статусу інваліда війни є його участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а саме залучення до складу формування Цивільної оборони, однак ОСОБА_1. будь-яких розпорядчих документів не надав.

Суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутності сторін по наявних матеріалах справи.

Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши докази наявні у матеріалах справи, вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням Серія А № 127643 та вкладкою до нього за №127643, виданим 16 вересня 2002 року Хмельницькою обласною державною адміністрацією.

Відповідно до довідки МСЕК сер. ХМ №056340 позивачу призначено ІІ групу інвалідності довічно, у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Також у відповідності до довідки №433 виданої на підставі журналу військовозобовязаних, які брали участь в ліквідації аварії на чорнобильській АЕС , ОСОБА_1 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 04.07.1986 року по 31.07.1986 року, доза опромінювання 0,5-1 бер.

Причинний зв'язок хвороби ОСОБА_1 з наслідками роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, підтверджується також Експертним заключенням Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії на засіданні №8 від 20 червня 2002 року, згідно якого позивачу встановлено діагноз: дисциркуляторна енцефалопатія ІІст., кризовий перебіг, заключення: захворювання повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

У відповідності до довідки №92 від 18 лютого 1999 року виданої Центральною районною лікарнею Іванківської районної державної адміністрації Київської обласної державної адміністрації, ОСОБА_1 дійсно був відряджений в Іванківський район Київської області з 04 лютого 1986 року по 31 липня 1986 року. Працював у складі медичних бригад, які надавали медичну допомогу потерпілому населенню від аварії на ЧАЕС в селах Феневичі, Дитятки КПП.

Також вищезазначене підтверджується наказом №1-77Дунаєвецької центральної районної лікарні та довідкою про заробітну плату за роботу в пунктах зони відчуження.

Позивач звернувся до відповідача із заявою, щодо призначення йому, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» статусу інваліда війни та видачу відповідного посвідчення.

Відповідач листом від 28.08.2017 року № 223/01-18/2017 відмовив ОСОБА_1 В,В. в наданні статусу інваліда війни, у зв'язку із відсутністю підтверджуючих розпорядчих документів по факту виконання ним заходів по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони.

Відповідно до вимог чинних, на момент аварії на Чорнобильській АЕС, нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, а саме: Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене Постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111-1976 року; Наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) за № 92 від 29.06.1976 року, Розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх обєктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обовязковому порядку громадяни СРСР, в тому числі, чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років, за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильької катастрофи» встановлено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, повязаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівників державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до ст.7 п.9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який набрав чинності 01.01.2005 року - особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони і які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, віднесені до інвалідів війни.

Таким чином, громадяни України, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а саме в складі бригад, які надавали медичну допомогу потерпілому населенню від аварії на ЧАЕС, тому він був задіяний в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони, що підтверджується Інформаційною довідкою за № 01.1-14/1318 від 14 серпня 2017 року Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської області Державної Адміністрації виданої на імя ОСОБА_1

Наведені вище нормативні документи з питань Цивільної оборони не містять однозначної вимоги, щодо обовязковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань Цивільної оборони, тому відмова управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації щодо встановлення ОСОБА_1 статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни є неправомірною.

Відповідно до п. 9 ч. 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - до інвалідів війни належать також інваліди з числа: осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією викладеною в ухвалі ВАСУ від 13.04.2017 року у справі №К/800/11747/17.

Згідно з п. 7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 12 травня 1994 року - «Посвідчення інваліда війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім'ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

У відповідності до п. 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни - «Посвідчення інваліда війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є особою, залученою до складу формувань Цивільної оборони та став інвалідом внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, суд вважає, що позивач має право на присвоєння йому статусу інваліда війни, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видачу відповідного посвідчення на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії.

За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст. ст. 41, 69-72, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про Цивільну оборону України», Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною відмову управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації щодо встановлення ОСОБА_1 статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни.

Зобов'язати управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення інваліда війни .

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Дунаєвецький районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча:/ підпис/ Вірно: Суддя Дунаєвецького райсудуОСОБА_3