Справа № 821/1369/17
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1369/17
10 год. 43 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю., за участю представника позивача Барабаш І.В., представника відповідача Оперчук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Спортсервіс і К" до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Спортсервіс і К" (позивач, ТОВ ВКФ "Спортсервіс і К") звернулось до адміністративного суду з позовом, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області від 19.05.2017 № про зобов'язання сплатити штраф по податку на додану вартість у сумі 31329,20 грн. Позовні вимоги ґрунтуються на безпідставності висновку контролюючого органу, зазначеному в акті перевірки від 25.04.2017 № 767/21-22-12-01/24752408. ТОВ ВКФ "Спортсервіс і К" протягом липня 2015 року поповнило електронний рахунок на суму 537019,94 грн. для реєстрації податкових накладних, що підтверджується витягом з системи електронного адміністрування ПДВ від 14.08.2015 № 14300219. По декларації з ПДВ за липень 2015 року позитивне значення податку становило 313292,00 грн., отже, у позивача були кошти для сплати податкового зобов'язання, але підприємство не змогло скористатись сумою на електронному рахунку для сплати податку з незалежних від позивача причин, оскільки з 03.08.2015 орган державного казначейства відкрив автоматично додатковий електронний рахунок для сплати ПДВ по декларації сільгоспвиробника. Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість" від 16.07.2015 встановлено, що в разі відкриття сільгосппідприємством додаткових рахунків з 01.08.2015, Держказначейством автоматично перераховуються кошти з даних рахунків на спецрахунки. ТОВ ВКФ "Спортсервіс і К" також звертає увагу суду на те, що штрафна санкція застосована в порушення ст. 40 Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість", у зв'язку з чим, податкове повідомлення-рішення від 19.05.2017 № є незаконним.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити.

Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (відповідач) проти позову заперечує з підстав викладених в наданих суду запереченнях в письмовому вигляді. Відповідач вважає, що висновки акту перевірки від 25.04.2017 № 767/21-22-12-01/24752408 є обґрунтованими, перевіркою було встановлено порушення строку сплати грошового зобов'язання з податку на додану вартість по декларації за липень 2015 року № від 19.08.2015, відповідно до якої термін сплати становив 30.08.2015, а фактично позивачем було сплачено ПДВ 09.09.2015 в сумі 300000 грн. та 14.09.2015 в сумі 13292 грн., у зв'язку з чим до ТОВ ВКФ "Спортсервіс і К" було застосовано штраф, передбачений п. 126.1 ст. 126 ПК України, який визначено у спірному податковому повідомленні - рішенні від 19.05.2017 № . Відповідач зазначив, що під час винесення спірного податкового повідомлення - рішення контролюючий орган діяв в межах норм діючого законодавства, у зв'язку з чим відсутні підстави для його скасування.

В судовому засіданні представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Спортсервіс і К" є юридичною особою, здійснює діяльність у сфері вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів, є сільськогосподарським підприємством, платником податків, в тому числі податку на додану вартість.

Перевіряючими особами Головним управлінням Державної фіскальної служби у Херсонській області було проведено камеральну перевірку ТОВ ВКФ "Спортсервіс і К" з питань своєчасності сплати податку на додану вартість по коду платежу 14010160 за липень 2015 року, за результатами якої було складено акт від 25 квітня 2017 року за № 767/21-22-12-01/24752408 "Про результати камеральної перевірки несвоєчасності сплати податків до бюджету ТОВ ВКФ "Спортсервіс і К" (код 24752408) за липень 2015 року".

При перевірці було використано податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2015 року № від 19.08.2015 (скорочена).

В даному акті перевірки зазначено про встановлення порушення термінів сплати грошового зобов'язання протягом строків, визначених п. 57.3 ст. 57 ПК України, а саме: - податкова декларація з податку на додану вартість за липень 2015 року № від 19.08.2015 (скорочена) (30.08.2015 - строк сплати) фактично сплачено - 09.09.2015 податок у сумі боргу 300000 грн. - порушення строку склало 6 днів, 14.09.2015 у сумі боргу 13292,00 грн. - порушення строку сплати склало 14 днів.

За наслідком розгляду висновків акту перевірки, згідно п. 126.1 ст. 126 ПК України відповідачем Головним управлінням Державної фіскальної служби у Херсонській області 19 травня 2017 року прийнято податкове повідомлення-рішення № про застосування до ТОВ ВКФ "Спортсервіс і К" штрафу за платежем - податок на додану вартість, в сумі 10%, що становить 313292 грн. (розрахованого від суми несвоєчасно перерахованого грошового зобов'язання до бюджету - 313292грн.).

Отримавши 26.05.2017 податкове повідомлення-рішення від 19.05.2017 № позивач скористався правом адміністративного оскарження рішення контролюючого органу.

07.08.2017 позивачем було отримано рішення Державної фіскальної служби України від 31.07.2017 за № 16596/6/99-99-11-03-01-25, відповідно до якого скаргу ТОВ ВКФ "Спортсервіс і К" залишено без задоволення, а оскаржуване податкове повідомлення - рішення залишено без змін.

Таким чином, податкове повідомлення - рішення від 19.05.2017 № позивач оскаржує в судовому порядку в даній справі.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області суд вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини та приписи законодавства.

Спірні відносини між сторонами регулюються положеннями Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин), Порядком акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум ПДВ на спеціальних рахунках, відкритих у банках та/або органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, затверджений постановою КМУ від 12.01.2011 № 11, та Порядком електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою КМУ від 16.10.2014 № 569.

Суд зазначає, що для сільськогосподарського виробництва, як пріоритетної галузі, в 2015 році була передбачена пільга з ПДВ, яка полягає у можливості сільгоспвиробникам не сплачувати ПДВ з діяльності у сфері постачання сільськогосподарських товарів/послуг до бюджету, а використовувати його на власні, спеціально окреслені законодавцем цілі.

Стаття 209 ПКУ (в редакції станом на час виникнення спірних відносин між сторонами) передбачала, що резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування. Відповідно до п. 209.2 ст. 209 ПКУ (станом на 29.07.2015) згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей. Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Порядок акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум ПДВ на спеціальних рахунках, відкритих у банках та/або органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, затверджений постановою КМУ від 12.01.2011 № 11 (далі-Порядок № 11). Сільськогосподарські підприємства - суб'єкти спеціального режиму оподаткування у строки, встановлені цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов'язань, повинні забезпечити перерахування на їхні рахунки у системі електронного адміністрування податку, зазначені у підпункті 209.2.1 пункту 209.2 цієї статті, коштів у розмірі, достатньому для перерахування до державного бюджету та на спеціальний рахунок, на підставі поданої податкової декларації, в якій відображаються результати діяльності в межах спеціального режиму оподаткування протягом звітного (податкового) періоду.

Згідно ч. 2 Порядку № 11 сільськогосподарське підприємство у разі обрання спеціального режиму оподаткування відкриває протягом одного звітного (податкового) періоду спеціальний рахунок (поточний рахунок із спеціальним режимом використання) відповідно до законодавства за умови подання копії витягу з реєстру платників податку на додану вартість про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як суб'єкта спеціального режиму оподаткування.

Згідно ст. 200-1 ПКУ платникам податку автоматично відкриваються рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Відповідно до пункту 200-1.2 статті 200-1 Кодексу з урахуванням змін, внесених Законом України від 16 липня 2015 року № 643-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість" (далі - Закон № 643), який набув чинності 29 липня 2015 року, платникам податку-сільськогосподарським підприємствам, що обрали спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 Кодексу , в системі електронного адміністрування ПДВ до вже відкритих основних рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - основні електронні рахунки) з 03 серпня 2015 року відкриваються додаткові рахунки, призначені для перерахування коштів на спеціальні рахунки сільськогосподарських товаровиробників, відкриті в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - додаткові електронні рахунки).

Оскільки позивач є сільськогосподарським підприємством, обрав спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 Кодексу, в системі електронного адміністрування ПДВ до вже відкритого основного рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість з 03 серпня 2015 року був автоматично відкритий додатковий рахунок, призначений для перерахування коштів на спеціальний рахунок сільськогосподарських товаровиробників, відкритий в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Таким чином, з 03.08.15 позивач мав використовувати у системі електронного адміністрування два електронних рахунки: основний та додатковий. Основний електронний рахунок призначався для проведення розрахунків з бюджетом, на основний електронний рахунок сільськогосподарські підприємства перераховують зі свого поточного рахунку кошти в сумах, необхідних для реєстрації податкових накладних по діяльності іншій, ніж сільськогосподарська. З основного електронного рахунку кошти перераховуються до бюджету у порядку, передбаченому пунктом 200.2 статтею 200 ПКУ. Додатковий електронний рахунок призначений для перерахування коштів на спеціальні рахунки сільськогосподарських підприємств. На цей рахунок сільськогосподарським підприємством зараховуються кошти з поточного рахунку в сумі, необхідній для реєстрації податкових накладних, які складаються сільськогосподарським підприємством при здійсненні операцій з постачання сільськогосподарських товарів/послуг у межах спеціального режиму оподаткування. З додаткового електронного рахунку кошти автоматично перераховуються Казначейством на спеціальні рахунки сільськогосподарських підприємств протягом операційного дня, в якому кошти надійшли на такі електронні рахунки. Реквізити спеціального рахунку сільськогосподарське підприємство зобов'язане зазначати у податковій звітності з податку на додану вартість.

Судом встановлено, що ТОВ ВКФ "Спортсервіс і К" в декларації з ПДВ 0121 (Спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства) за липень 2015 року № від 19.08.2015 було зазначено сума ПДВ, яка залишається у розпорядженні сільськогосподарського підприємства та/або спрямовується на спеціальний рахунок, в розмірі 394506 грн. В декларації вказані реквізити спеціального рахунку. Строк сплати 30.08.2015. Позивач сплатив суму 300000 грн. - 09.09.2015 та 13292,00 грн. - 14.09.2015 на свій електронний рахунок. Підприємством протягом липня 2015 року було поповнено електронний рахунок на суму 537 019,94 грн., що підтверджується витягом з електронного адміністрування ПДВ від 14.08.2015 № 14300219.

Позивач вчинив всі необхідні дії для сплати грошового зобов'язання. Доводи відповідача про те, що до п. 200-1.2 ст. 200-1 ПК України були внесені зміни та з 03 серпня 2015 року у сільськогосподарського підприємства, які обрали спеціальний режим оподаткування в системі електронного адміністрування ПДВ, має бути відкрито два рахунки: основний та додатковий, на основний рахунок за заявою підприємства перераховуються кошти до бюджету для погашення податкового боргу за несільськогосподарською діяльністю, додатковий рахунок призначений для перерахування коштів на спеціальні рахунки підприємств, зокрема зараховуються кошти з поточного рахунку в сумі, достатній для реєстрації податкових накладних, дані кошти автоматично перераховуються Державним казначейством на спеціальні рахунки, реквізити спеціального рахунку мають бути зазначені в податковій звітності, не приймаються до уваги, оскільки відносини зі сплати ПДВ відбулись до такої зміни законодавства. Позивач мав необхідну суму на електронному рахунку для сплати задекларованого податкового зобов'язання , і з відкриттям додаткового електронного рахунку у позивача не виникало зобов'язання вдруге перерахувати необхідну суму ще й на додатковий електронний рахунок. Таким чином, суд погоджується з доводами позивача про те, що відбулась правова колізія при відкритті додаткових електронних рахунків та враховуючи наявність вже існуючих з відповідними сумами грошових коштів на них та неможливістю розпорядитись цими коштами для сплати задекларованих грошових зобов'язань.

Тому ст. 40 Закону № 643-VІІІ було передбачено, що штрафні санкції та пеня, передбачені Податковим кодексом, за порушення строків, установлених цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість, не застосовуються за умови наявності у такі строки коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість у сумах, достатніх для сплати узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість до бюджету або на спеціальні рахунки платників - сільськогосподарських підприємств, що обрали спеціальний режим відповідно до статті 209 цього Кодексу.

Позивач своєчасно перерахував кошти по ПДВ на електронний спецрахунок. Подальші дії по перерахуванню податків вчиняють контролюючий орган та орган держказначейства, тому у разі зміни в законодавстві (відкриття додаткового електронного рахунку) , через що відбулось несвоєчасне перерахування податку на спецрахунок позивача як сільгосппідприємства, не повинно мати негативних наслідків у вигляді застосування штрафних санкцій до платника податку. Відповідальність за ст. 126 ПКУ наступає у випадку затримки сплати узгодженої суми грошового зобов'язання протягом встановлених строків. В даному випадку позивач сплатив ПДВ у межах строку, встановленого пунктом 57.1 ст. 57 ПКУ, тому у контролюючого органу не було підстав для застосування до підприємства штрафної санкції за несвоєчасність сплати суми самостійно визначеного податкового зобов'язання. На платника податку полягає відповідальність сплатити податки та збори, а не відповідальність за зарахування їх на відповідні рахунки.

Крім того, суд приймає до уваги, що суми ПДВ, які задекларував позивач до сплати згідно декларації № від 19.08.15 , є коштами, що належать такому сільгосппідприємству; ці кошти не сплачуються до державного бюджету України та не підлягають вилученню; в межах цільового призначення ці кошти використовуються сільгосппідприємством, тобто залишаються в його розпорядженні. Усі ці ознаки вказаних коштів є свідченням того, що вони не є ані бюджетними, ані державними. Навіть в умовах дії електронних рахунків, призначених для адміністрування ПДВ, кошти на спецрахунку не набувають статусу бюджетних. Так, листом від 11.09.2015 р. № 33835/7/99-99-19-03-01-17 ДФСУ роз'яснила, що сільськогосподарські підприємства використовують у системі електронного адміністрування два електронних рахунки: основний та додатковий. При цьому основний електронний рахунок призначається для проведення розрахунків з бюджетом по іншій діяльності, ніж сільськогосподарська, а додатковий електронний рахунок призначений для перерахування коштів на спеціальні рахунки сільськогосподарських підприємств. Проте кошти на цьому додатковому рахунку автоматично перераховуються Державною казначейською службою на спеціальні рахунки сільгосппідприємств протягом операційного дня, у якому кошти надійшли на такі електронні рахунки.

Тобто, суми ПДВ, необхідні для складання податкових накладних сільгоспвиробниками при продажу сільгосппродукції, статусу бюджетних не набувають: вони залишаються на спецрахунку такого сільгоспвиробника, яким він розпоряджається самостійно (а саме, використовує на виробничі цілі, якими вважаються витрати, що безпосередньо пов'язані з веденням діяльності у сфері сільського господарства). Адже електронний рахунок (основний чи додатковий) також є рахунком платника податку, а не бюджетним рахунком.

Суд також зазначає, що не відповідає вказана в акті перевірки сума ПДВ і ознакам грошового зобов'язання, оскільки відповідно до пп.14.1.39. п. 14.1. ст. 14 ПКУ "грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності".

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає відсутніми підстави для застосування відносно ТОВ ВКФ "Спортсервіс і К" штрафних санкцій, оскільки відповідачем по справі не доведено порушення платником термінів сплати податку з ПДВ до бюджету. Відповідальність за ст. 126 ПКУ наступає у випадку затримки сплати узгодженої суми грошового зобов'язання протягом встановлених строків. В даному випадку позивач сплатив ПДВ у межах строку, встановленого пунктом 57.1 ст. 57 ПКУ.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Враховуючи встановлені обставини, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Сплачений судовий збір повертається позивачу. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Задовольнити позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Спортсервіс і К".

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області від 19.05.2017 р. № .

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Спортсервіс і К" () витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. (одна тисяча шістсот гривень).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 20 листопада 2017 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 8.3.3