Справа № 810/2476/17
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2017-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2017 року № 810/2476/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панченко Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Фуд» до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей Фуд» з позовом до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.04.2017 №.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним, оскільки відповідач дійшов необґрунтованих висновків про порушення позивачем законодавства у сфері обігу готівки.

Позивач зазначає, що вчасно та у повному обсязі здійснив оприбуткування готівкових коштів за 07.10.2015 та за 01.07.2016 у касовій книзі шляхом здійснення записів про рух готівки на підставі прибуткових касових ордерів №11 від 07.10.2015 та №14 від 01.07.2016.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких вказав, що під час документальної перевірки позивача у касовій книзі підприємства було виявлено записи про оприбуткування готівки на підставі прибуткових касових ордерів №11 від 07.10.2015 та №14 від 01.07.2016, що підписані касиром, яка на дату їх складання перебувала у відпустці.

Відповідач вважає, що перебування касира у відпустці свідчить, що фактично касові документи у зазначену у них дату не складались, а відповідні готівкові кошти були оприбутковані лише за фактом виходу касира з відпустки.

Враховуючи, що матеріали справи у достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, відсутність потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, суд ухвалив здійснювати розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

У період з 27.02.2017 по 20.03.2017 Головним управлінням ДФС у Київській області було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Кей Фуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 23.06.2014 по 30.09.2016, валютного та іншого законодавства за період з 23.06.2014 по 30.09.2016.

Результати перевірки оформлені актом від 27.03.2017 №181/10-36-14-04/39267663 (далі - Акт перевірки) (а.с. 11-69).

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Кей Фуд» пунктів 2.6, 3.1 та 4.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою НБУ від 15.12.2004 № 637, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за № 40/10320.

Суть виявленого порушення полягає в неоприбуткуванні позивачем готівки на загальну суму 13131,30 грн.

Такі висновки контролюючого органу ґрунтуються на встановленому у ході перевірки факті здійснення позивачем у касовій книзі підприємства записів про оприбуткування готівки на суму 13131,30 грн. на підставі касових ордерів №11 від 07.10.2015 та №14 від 01.07.2016, що підписані касиром ОСОБА_1, яка на дату їх складання перебувала у відпустці.

На підставі Акта перевірки, відповідно до пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, Головним управлінням ДФС у Київській області було прийняте оспорюване податкове повідомлення-рішення від 14.04.2017 №, яким на підставі абзацу 3 пункту 1 Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» позивачеві було визначено штраф у розмірі 65656,50 грн. (а.с. 94).

Не погоджуючись з вказаним рішенням контролюючого органу, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою регулюються Положенням про ведення касових операцій, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за №40/10320 (далі - Положення №637).

Пунктом 2.2 Положення №637 передбачено, що підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів.

Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Під касою, згідно з пунктом 1.2 вказаного Положення, розуміється приміщення або місце здійснення готівкових розрахунків, а також приймання, видачі, зберігання готівкових коштів, інших цінностей, касових документів.

Відповідно до пункту 4.1 Положення №637, з метою забезпечення здійснення розрахунків готівкою підприємства повинні мати касу, а їх керівники мають забезпечити належне облаштування цієї каси та надійне зберігання готівкових коштів у ній.

Пунктом 3.3 Положення №637 передбачено, що приймання готівки в касі проводиться за прибутковими касовими ордерами, підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства.

Згідно з пунктом 2.6 Положення №637, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Відповідно до пункту 1.2 Положення №637, оприбуткуванням готівки є проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно з абзацом 2 пункту 2.6 Положення №637, оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Відповідно до пункту 4.3 Положення №637, записи в касовій книзі проводяться касиром за операціями одержання або видачі готівки за кожним касовим ордером і видатковою відомістю в день її надходження або видачі. За відсутності руху готівки в касі протягом робочого дня записи в касовій книзі в цей день можуть не провадитися.

Статтею 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (зі змінами та доповненнями) від 12.06.1995 № 436/95 (далі - Указ №436/95) встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу.

Відповідно абзацу 3 цієї ж статті, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки до суб'єктів господарювання, перелічених у пункті 1 Указу №436/95, застосовується штраф у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Отже, у разі проведення суб'єктом господарювання готівкових розрахунків на підставі прибуткових касових ордерів, оприбуткуванням готівки є сукупність дій з оформленням касового ордеру та відображення на його підставі готівки у касовій книзі.

Судом встановлено, що 07.10.2015 позивачем було здійснено касову операцію з приймання готівкових коштів у розмірі 11314,26 грн., яку оформлено прибутковим касовим ордером від 07.10.2015 №11 (а.с. 127).

Судом також встановлено, що 01.07.2016 позивачем було здійснено касову операцію з приймання готівкових коштів у розмірі 1817,04 грн., яку оформлено прибутковим касовим ордером від 01.07.2016 №14 (а.с. 128).

Як вбачається з матеріалів справи, готівкові кошти у розмірі 13131,30 грн. на підставі прибуткових касових ордерів від 07.10.2015 №11 та від 01.07.2016 №14 були оприбутковані позивачем у день їх одержання шляхом здійснення у касовій книзі підприємства записів про суму фактичного надходження готівкових коштів, що підтверджується витягом з касової книги за 07.10.2015 (а.с. 123) та за 01.07.2016 (а.с. 125).

Заперечуючи щодо факту оприбуткування готівкових коштів на суму 13131,30 грн., відповідач стверджує, що записи про рух готівки за 07.10.2015 та 01.07.2016 у касовій книзі були здійснені на підставі прибуткових касових ордерів від 07.10.2015 №11 та від 01.07.2016 №14, що були підписані бухгалтером ОСОБА_1, яка на дату складання вказаних прибуткових касових ордерів перебувала у відпустці, у зв'язку з чим не могла фізично засвідчити своїм підписом проведені касові операції.

Надаючи оцінку таким доводам контролюючого органу, суд зазначає наступне.

Сторонами не заперечувалось, що у період з 01.10.2015 по 14.10.2015 та у період з 01.07.2016 по 14.07.2016 ОСОБА_1 перебувала у щорічній відпустці.

Разом з цим, у матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_1, у яких остання підтвердила, що 07.10.2015 та 01.07.2016, перебуваючи у відпустці, отримала від Бородянського відділення Київської регіональної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» готівкові кошти у загальному розмірі 13131,30 грн. та внесла їх до каси ТОВ «Кей Фуд», про що склала прибуткові касові ордери від 07.10.2015 №11 та від 01.07.2016 №14 (а.с. 122).

Факт отримання ОСОБА_1 07.10.2015 готівкових коштів у розмірі 11314,26 грн. та 01.07.2016 готівкових коштів у розмірі 1817,04 грн. від АТ «Райффайзен Банк Аваль» підтверджується листом Бородянського відділення Київської регіональної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 13.07.2017 №Д1-137/01-2314 (а.с. 133).

Натомість відповідач, який стверджує, що ОСОБА_1 не могла фізично одержати готівкові кошти та скласти відповідні касові документи, будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин не надав.

Суд також не погоджується з висновками контролюючого органу, що підписання прибуткового касового ордера посадовою особою підприємства, яка перебуває у відпустці, свідчить про недійсність такого касового документа або про неможливість прийняття його до обліку.

Відповідно до статті 21 Кодексу законів про працю України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 74 Кодексу законів про працю України, громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Суд зазначає, що відпустка - це час відпочинку, який передбачає тимчасове оплачуване або безоплатне звільнення роботодавцем працівника вiд виконання трудових обов'язкiв протягом встановленої законом або за угодою сторiн кiлькостi календарних днiв iз збереженням за ним мiсця роботи на цей перiод.

Отже, на період відпустки правовий зв'язок працівника та роботодавця не припиняється, а трудова функція обмежується виключно в частині обов'язковості її виконання.

При цьому суд звертає увагу на те що, ані Кодекс законів про працю України, ані Закон України «Про відпустки» не містить заборон та обмежень щодо здійснення працівником під час перебування у відпустці чи в іншій період відпочинку передбачених трудовим договором функцій за власною ініціативою.

Аналіз положень статтей 62 та 79 Кодексу законів про працю України дає підстави стверджувати лише про існування законодавчого обмеження та про особливий облік надурочних робіт та відкликання з відпустки. Разом з цим, надурочними роботами та відкликанням з відпустки вважаються дії, що проведені за ініціативою власника або уповноваженого ним органу.

Залишення з власної ініціативи працівників після робочого часу на роботі для виконання трудової функції, а також і вихід на роботу під час відпустки з власної ініціативи, по-перше, вимогами закону не заборонені, по-друге, додатково не обліковуються

Таким чином, хоча виконання працівником, який перебуває у відпустці, окремих трудових обов'язків не відповідає змісту та меті відпустки, самі по собі такі обставини не можуть свідчити про дефектність первинного бухгалтерського документа та спростовувати засвідчені ними операції.

У даному випадку правове значення має лише наявність на відповідному документі підпису посадової особи та наявність у такої особи відповідних повноважень на підписання первинних документів.

Судом встановлено, що прибуткові касові ордери від 07.10.2015 №11 та від 01.07.2016 №14 містять усі визначені законом обов'язкові реквізити, у тому числі підписи головного бухгалтера та касира, дату складання, відомості про суму готівкових коштів, особу, від якої прийняті готівкові кошти, підставу для одержання готівки тощо.

Відповідач в Акті перевірки та під час розгляду справи не ставив під сумнів правильність складання прибуткових касових ордерів від 07.10.2015 №11 та від 01.07.2016 №14 та наявність у посадових осіб ТОВ «Кей фуд», підписи яких містяться на зазначених касових ордерах, повноважень на підписання таких документів.

Відповідач також не надав жодних доказів, які б свідчили, що зазначені прибуткові касові ордери підроблені чи містять ознаки підробки, або іншим чином вказували на їх дефектність.

Щодо посилань відповідача на положення пункту 4.8 Положення №637, суд зазначає наступне.

Так, абзацом 2 пункту 4.8 Положення №637 передбачено, що у разі відсутності касира (у зв'язку з хворобою тощо) цінності, що передані йому під відповідальність, перераховуються іншим касиром, якому вони передаються, у присутності керівника та головного бухгалтера або в присутності комісії, призначеної керівником підприємства. Про результати перерахування і передавання цінностей складається акт за підписами зазначених осіб.

Абзацом 3 пункту 4.8 Положення №637 передбачено, що підприємства, штатним розписом яких не передбачено посади касира, виконання його обов'язків можуть покладати відповідно до письмового розпорядження керівника на бухгалтера чи іншого працівника, з яким укладається договір про повну матеріальну відповідальність.

Тобто, виконання обов'язків касира та довірені йому грошові кошти за наказом керівника суб'єкта господарювання можуть бути передані інший особі, зокрема, у випадку, коли касир з об'єктивних причин відсутній на роботі (хвороба тощо), або у випадку, коли на підприємстві відсутня посада касира.

Суд зазначає, що у даному випадку, на ТОВ «Кей Фуд» наявна штатна посада касира (бухгалтер-касир).

При цьому, незважаючи на перебування касира ТОВ «Кей Фуд» ОСОБА_1, остання з'явилась на роботу 07.10.2015 та 01.07.2016 для оформлення відповідних касових операцій.

Як пояснив позивач та було підтверджено письмовими поясненнями касира ОСОБА_1, виконання нею окремих обов'язків під час відпустки мало винятковий та нетривалий характер та здійснювалось ОСОБА_1 з власної ініціативи.

З урахуванням викладеного, суд погоджується з доводами позивача про відсутність, у даному випадку, обставин, які б вимагали покладення виконання обов'язків касира на іншу особу.

Беручи до уваги зазначене у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав, які б виключали можливість здійснення оприбуткування готівкових коштів на підставі прибуткових касових ордерів від 07.10.2015 №11 та від 01.07.2016 №14.

За таких обставин висновок відповідача про порушення позивачем вимог пункту 2.6 Положення №637 є необґрунтованим.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 14.04.2017 №.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Фуд» (ідентифікаційний код 39267663) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області (ідентифікаційний код 39393260, місцезнаходження 03680, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 5-А) судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панченко Н.Д.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 11.08.2017