Справа № 808/2736/16
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 жовтня 2017 рокусправа № 808/2736/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю:

Позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Бурашнікова О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17.05.2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області, третя особа: Новоданилівська сільська рада Оріхівського району Запорізької області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області, третя особа: Новоданилівська сільська рада Оріхівського району Запорізької області, в якому просив:

- скасувати податкове повідомлення-рішення №10577-17 про донарахування податкового боргу;

- скасувати податкову вимогу №16016-17 від 02.09.2014 року про донарахування податків.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 17.05.2017 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

ОСОБА_1, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17.05.2017 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Новоданилівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 16.06.2011 року №05 ОСОБА_1 було виділено на умовах оренди земельну ділянку площею 0,8 га, що розташована в межах сільської ради.

18.06.2011 року ОСОБА_1 (орендар) уклав договір оренди землі №5 з Новоданилівською сільською радою Оріхівського району Запорізької області (орендодавець), відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, площею 0,8 га..

27.06.2014 року відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №10577-17, яким Позивачу було нараховане грошове зобов'язання із орендної плати за землю з фізичних осіб у сумі 33938,40 грн.

Крім того, 02.09.2014 відповідачем винесена податкова вимога форми «Ф» №16016-17, якою загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями станом на 01.09.2014 становить 34184,64 грн.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги, Позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані рішення були прийнятті з дотриманням приписів чинного законодавства, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для їх скасування.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.14.1.147 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до ст.269 Податкового кодексу України, платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Згідно п.п.270.1.1 п.270.1 ст.270 Податкового кодексу України, об'єктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Згідно пп.271.1.1 п.271.1 ст.271 Податкового кодексу України, базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

За приписами п.285.1 ст.285 Податкового кодексу України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

У відповідності до п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Згідно п.288.1, п.288.2 ст.288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Приписами п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки; може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що на орендарів земельних ділянок, які належать до комунальної чи державної власності, покладено обов'язок по сплаті плати за землю у формі орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. В свою чергу, нарахування орендної плати здійснюється на підставі договору оренди земельної ділянки, виходячи з її нормативної грошової оцінки та розмір якої за базовий податковий період не може бути меншим 3 відсотків нормативної грошової оцінки

Як свідчать встановлені обставини справи, 18.06.2011 року між Позивачем та Новоданилівською сільською радою Оріхівського району Запорізької області та ОСОБА_1 було укладено Договір оренди землі №5.

Відповідно до змісту вказаного Договору, Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове користування земельні ділянки для особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 В оренду передається земельна ділянка загальною площею 0.8 га.

Також, як вбачається з листа виконавчого комітету Новоданилівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 27.06.2014 року №/01.05, Оріхівське відділення Пологівської ОДПІ було повідомлено про орендарів земельних ділянок по Новоданилівській сільській раді станом а 01.07.2014 року, до яких зокрема було віднесено ОСОБА_1, дата договору 18.06.2011 року, цільове використання (для ОСГ, м. Оріхів, АДРЕСА_1.

Тобто, Позивач є орендарем земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Оріхів, АДРЕСА_1 та має обов'язок по сплаті плати за землю у формі орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

При цьому, в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що договір оренди земельної ділянки №5 від 18.06.2011 року є неправомірним та невчиненим, оскільки він не пройшов державну реєстрацію.

В свою чергу, як вбачається зі змісту вказаного Договору, він був зареєстрований в книзі реєстрації договорів Новоданилівської сільської ради 26.06.2011 року.

Так, відповідно до приписів п.3 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженої постановою КМУ від 25.12.1998 року N 2073, яка діяла станом на час укладення договору, державна реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки.

Положеннями п.13 Порядку визначено, що після засвідчення факту державної реєстрації договір оренди реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка ведеться державним органом земельних ресурсів за формою згідно з додатком. Книга записів державної реєстрації договорів оренди землі ведеться окремо в розрізі кожної сільської, селищної, міської ради, а також у розрізі Київської, Севастопольської міської державної адміністрації. Книга прошнуровується, засвідчується підписами сільського, селищного, міського голови та начальника районного відділу, міського управління (відділу) земельних ресурсів і скріплюється печатками.

Отже, з зазначеного вбачається, що договір оренди земельної ділянки №5 від 18.06.2011 року був зареєстрований належним чином, що в свою чергу свідчить про безпідставність посилань апелянта.

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, загальна площа орендованої земельної ділянки складає 8000.00 кв.м., а нормативно-грошова оцінка 1 кв.м. складає 141.41 грн., у зв'язку з чим, розмір орендної плати за 2014 рік буде складати 33938.40 грн. (8000*141.41*3%), що відповідає розрахованому Відповідачем податковому зобов'язанню.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з обгрунтованістю прийняття податкового повідомлення-рішення №10577-17 від 27.06.2014 року.

Що стосується обґрунтованості прийняття податкової вимоги №16016-17 від 02.09.2014 року, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Також, приписами п.59.3 ст.59 Податкового кодексу України визначено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Отже, якщо платник, не сплатив узгодженні податкові зобов'язання, то органи ДПС надсилають податкову вимогу у якій зазначається сума податкового зобов'язання, яка має бути сплачена боржником.

Як вбачається з матеріалів справи, податкова вимога №16016-17 від 02.09.2014 року була сформована у зв'язку з несплатою Позивачем податкового зобов'язання за податковим повідомленням рішенням № 10577-17 від 27.06.2014 року.

В свою чергу, як було встановлено судом, податкове повідомлення-рішення було прийнято податковим органом обґрунтовано та з дотриманням приписів чинного законодавства, а визначене ним грошове зобов'язання Позивачем сплачене не було.

Наявність вказаних обставин свідчить про обґрунтованість прийняття податковим органом оскаржуваної податкової вимоги.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості відмови в задоволенні позовних вимог.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 17.05.2017 року була прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17.05.2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко