Справа № 391/361/17.
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2017-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2017 року Справа № 391/361/17.

провадження № 2-іс/811/9/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Компаніївської районної державної адміністрації (далі відповідач) про визнання відмови незаконною та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом в якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просить суд:

- визнати відмову Компаніївської РДА в призначенні ОСОБА_1 на посаду завідувача сектору з питань інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю апарату Компаніївської районної державної адміністрації незаконною;

- зобов'язати Компаніївську районну державну адміністрацію прийняти Рішення про призначення ОСОБА_1 на посаду завідувача сектору з питань інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю апарату Компаніївської районної державної адміністрації з 07.03.2017 року, як особу, яку визнано переможцем конкурсу, та яка пройшла спецперевірку;

- зобов'язати Компаніївську районну державну адміністрацію виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу (враховуючи посадовий оклад, доплати за ранг та стаж держслужбовця) згідно штатного розкладу Компаніївської РДА за період із 07.03.2017 року по день фактичного виходу на роботу;

- стягнути з Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 кошти за нанесену йому моральну шкоду в сумі 19200 (дев'ятнадцять тисяч двісті) грн.;

- зобов'язати Компаніївську районну державну адміністрацію подати звіт про виконання судового рішення та встановити строк подання зазначеного звіту (а.с.75-76).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17 січня 2017 року Компаніївською районною державною адміністрацією було оголошено конкурс на заняття вакантної посади завідувача сектору з питань інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю апарату Компаніївської районної державної адміністрації. Позивач належним чином оформив та подав перелік документів з метою прийняття участі в конкурсі на вказану посаду. За результатами проведеного конкурсу переможцем конкурсу був оголошений ОСОБА_1. Після проведеного конкурсу, Компаніївською РДА було ініційовано проведення спеціальної перевірки відомостей відносно ОСОБА_1, за результатами проведеної спецперевірки були виявлені обставини, які є підставою для відмови у призначенні на вказану посаду, тому у звязку із цим ОСОБА_1 було вручено відповідне повідомлення від 13.05.2017 року. Позивач не погоджується із такими діями Компаніївської РДА, вважає їх такими, що суперечать діючому законодавству, наполягає на задоволенні адміністративного позову.

Відповідач своїм правом на подання письмових заперечень скористався, в яких виклав свою позицію щодо адміністративного позову, вказав на правомірності дій Компаніївської РДА при видачі ОСОБА_1 повідомлення від 13.05.2017 року у відповідності до положень Закону України Про запобігання корупції, вважає, що наявні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог, та наголошує, що позовні вимоги в частині виплати заробітної плати є необґрунтованими (а.с.24-27,77-78).

На підставі відповідної ухвали суду від 06.11.2017 року, керуючись частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку письмового провадження за наявності відповідного клопотання сторін.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем, документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

При вирішенні даного спору суд враховує наступні фактичні обставини.

Так, судом встановлено, що розпорядженням голови Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області №4-к від 16.01.2017 року Про оголошення конкурсу на зайняття вакантних посад апарату райдержадміністрації оголошено конкурс на зайняття вакантних посад, серед іншого, також на посаду завідувача сектору з питань інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю апарату Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області (посада державної служби категорії Б).

Відповідне оголошення про проведення вказаного конкурсу розміщено на офіційному веб-сайті Національного агентства України з питань державної служби.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, брав участь у проходженні вищевказаного конкурсу (а.с.37-38).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 став переможцем зазначеного конкурсу на заміщення посади завідувача сектору з питань інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю апарату Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області (а.с.6).

На виконання законодавчих приписів частини першої статті 56 Закону України Про запобігання корупції після оголошення результатів конкурсу Компаніївська районна державна адміністрація Кіровоградської області звернулась до Національного агентства України з питань запобігання корупції із запитом з метою ініціювати проведення перевірки відомостей щодо особи, яка претендує на зайняття посади, яка передбачає зайняття відповідального або особливо відповідального становища, або посади з підвищеним корупційним ризиком, щодо ОСОБА_1.

У відповідь, листом №54-14/4153/17 від 23.02.2017 року Національним агентством України з питань запобігання корупції надано відповідь та долучено як додаток до вказаного листа, а саме Інформацію про результати спеціальної перевірки щодо достовірності відомостей, зазначених особою у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік, відповідно до якої в кандидата на посаду завідувача сектору з питань інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю апарату Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області ОСОБА_1 (а.с.7-8).

За змістом вказаної інформації, встановлено розбіжності достовірності відомостей, зазначених у декларації позивача, а саме:

- відсутність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, відомостей про квартиру, якою позивач користується;

- відсутність в Національному агентстві інформації про наявність у позивача автомобіля;

- відсутність в Національному агентстві відомостей про суми отриманих (нарахованих) доходів позивача;

- відсутність підтверджуючих документів відомостей, які відображаються у розділах 4 Об'єкти незавершеного будівництва, 5 Цінне рухоме майно (крім транспортних засобів), 7 Цінні папери, 10 Нематеріальні активи, 12 Грошові активи, 13 Фінансові зобов'язання, 16 Членство суб'єкта декларування в організаціях та їх органах.

У звязку із вказаним, відповідачем, було запропоновано ОСОБА_1 надати пояснення з приводу розбіжностей виявлених за результатами спеціальної перевірки Національного агентства з питань запобігання корупції щодо достовірності відомостей, зазначених у електронній декларації.

Так, на виконання даної вимоги, позивачем надано відповідні пояснення з додатками (а.с.9-10).

В свою чергу, Компаніївською районною державною адміністрацією Кіровоградської області листом від 07.03.2017 року за №01-29/817/ до Національного агентства з питань запобігання корупції було надіслано пояснення ОСОБА_1 та підтверджуючі документи на посвідчення вказаного (а.с.11).

Натомість, 18.04.2017 року Національним агентством з питань запобігання корупції відповідним листом №54-09/11833/108 надано відповідь, за змістом якої повідомлено, що агентством опрацьовано лист стосовно ОСОБА_1, та наголошено, що норми Закону України Про запобігання корупції та Порядку проведення спеціальної перевірки, стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища або посади з підвищеним корупційним ризиком затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 25.03.2015 року №171, не передбачають проведення повторної спеціальної перевірки, надані пояснення та копії підтверджуючих документів щодо розбіжностей за результатами проведеної спеціальної перевірки взято до уваги та долучено до матеріалів справи. При цьому, вказано, що рішення щодо результатів розгляду (врахування) наданих кандидатом пояснень, виправлення розбіжностей приймається органом на посаду в якому претендує особа (а.с.12).

У звязку із цим, Компаніївською районною державною адміністрацією Кіровоградської області листом від 13.05.2017 року №01-44/8/1 на адресу ОСОБА_1 направлено лист про результати спеціальної перевірки повідомлено рішення про відмову у призначенні на посаду за результатами такої перевірки (а.с.13).

Не погоджуючись із такою відмовою у призначенні на посаду, вважаючи її такою, що суперечить чинному законодавству, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Предметом спору у даній справі є встановлення правомірності дій Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області при прийнятті рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 на посаду завідувача сектору з питань інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю апарату Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області за результатами спеціальної перевірки.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 56 Конституції України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Процесуальні питання оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єктів владних повноважень регламентовані Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в т.ч., на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статі 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої статті 11 КАС України вбачається, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначені Законом України Про державну службу від 10.12.2015 року.

Пунктом 1 ст. 3 Закону України Про державну службу визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають у зв'язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Частиною 3 ст.5 Закону України Про державну службу визначено, що дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом. Питання щодо вступу на державну службу врегульовані розділом IV Закону України Про державну службу. Так, відповідно до частиною 1 статті 19 Закону, право на державну службу мають повнолітні громадяни України, які вільно володіють державною мовою та яким присвоєно ступінь вищої освіти не нижче: 1) магістра - для посад категорій "А" і "Б"; 2) бакалавра, молодшого бакалавра - для посад категорії "В". Категорії посад державної служби визначені статтею 6 Закону. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 6 Закону заступники голів місцевих державних адміністрацій відносяться до посад державної служби категорії Б. Частиною 2 статті 19 Закону встановлені обмеження щодо вступу осіб на державну службу, а в статті 20 Закону № 889-VIII наведені вимоги до осіб, які претендують на вступ на державну службу. Вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу. Прийняття громадян України на посади державної служби без проведення конкурсу забороняється, крім випадків, передбачених цим Законом (частини 1, 2 статті 21 Закону України Про державну службу).

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України Про державну службу постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 25 березня 2016 р. № 246 затверджено Порядок проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, який визначає процедуру проведення конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби (далі - конкурс), метою якого є добір осіб, здатних професійно виконувати посадові обов'язки.

За приписами частини 3 статті 22 Закону України Про державну службу, порядок проведення конкурсу визначає: 1) умови проведення конкурсу; 2) вимоги щодо оприлюднення інформації про вакантну посаду державної служби та оголошення про проведення конкурсу; 3) склад, порядок формування та повноваження конкурсної комісії; 4) порядок прийняття та розгляду документів для участі в конкурсі; 5) порядок проведення тестування, співбесіди, інших видів оцінювання кандидатів на зайняття вакантних посад державної служби; 6) методи оцінювання кандидатів на зайняття вакантних посад державної служби.

Частиною 1 статті 23 Закону України Про державну службу передбачено, що інформація про вакантну посаду державної служби оприлюднюється на офіційних веб-сайтах державного органу, в якому проводиться конкурс, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, відповідно до цього Закону і Порядку проведення конкурсу.

Рішення про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби категорії "А" приймає суб'єкт призначення, на вакантні посади державної служби категорій "Б" і "В" - керівник державної служби відповідно до цього Закону.

Частина 2 статті 23 Закону України Про державну службу встановлено, що суб'єкт призначення або керівник державної служби забезпечує оприлюднення та передачу центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, наказу (розпорядження) про оголошення конкурсу та його умови в електронній формі не пізніше наступного робочого дня з дня підписання відповідного наказу (розпорядження).

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначено Законом України Про запобігання корупції, згідно зі статтею 26 якого стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, а також посад з підвищеним корупційним ризиком, перелік яких затверджується Національним агентством, проводиться спеціальна перевірка, у тому числі щодо відомостей, поданих особисто.

Відповідно до ст.31 Закону України Про державну службу на посаду державної служби призначається переможець конкурсу. Рішення про призначення приймається: на посади державної служби категорій "Б" і "В" - керівником державної служби. Рішення про призначення або про відмову у призначенні на посаду державної служби приймається за результатами спеціальної перевірки відповідно до Закону України від 14.10.2014 № 1700-VII "Про запобігання корупції" та за результатами перевірки відповідно до Закону України від 16.09.2014 № 1682-VII "Про очищення влади".

Відповідно до ст.6 Закону України "Про очищення влади" особа, яка претендує на зайняття посади, визначеної пунктами 1-10 ч.1 ст.2 цього Закону подає власноручно написану письмову заяву, якою повідомляє про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей стосовно неї відповідно до цього Закону. Відомості, зазначені у заяві, передбаченій частиною першою цієї статті, перевіряються під час проведення спеціальної перевірки. Встановлення перевіркою факту належності особи до переліку осіб, щодо яких застосовуються заборони, визначені ч.3 або ч.4 ст.1 цього Закону, є підставою для відмови у призначенні такої особи на посаду, на яку вона претендує.

Статтями 56-58 Закону України Про запобігання корупції передбачено, що стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, а також посад з підвищеним корупційним ризиком, перелік яких затверджується Національним агентством, проводиться спеціальна перевірка, у тому числі щодо відомостей, поданих особисто. Організація проведення спеціальної перевірки покладається на керівника (заступника керівника) державного органу. Спеціальна перевірка проводиться за письмовою згодою особи, яка претендує на зайняття посади, у строк, що не перевищує двадцяти п'яти календарних днів з дня надання згоди на проведення спеціальної перевірки. Після одержання письмової згоди особи, яка претендує на зайняття посади, на проведення спеціальної перевірки орган, на посаду в якому претендує особа, не пізніше наступного дня надсилає до відповідних державних органів, до компетенції яких належить проведення спеціальної перевірки відомостей, передбачених у ч.3 ст.56 цього Закону, або до їх територіальних органів (за наявності) запит про перевірку відомостей щодо особи, яка претендує на зайняття відповідної посади, за формою, яку затверджує Кабінет ОСОБА_2 України.

Для проведення спеціальної перевірки особа, яка претендує на зайняття посади, подає до відповідного органу: письмову згоду на проведення спеціальної перевірки; автобіографію; копію паспорта громадянина України; копії документів про освіту, вчені звання та наукові ступені; медичну довідку про стан здоров'я за формою, затвердженою Міністерством охорони здоров'я України щодо перебування особи на обліку в психоневрологічних або наркологічних закладах охорони здоров'я; копію військового квитка або посвідчення особи військовослужбовця (для військовослужбовців або військовозобов'язаних); довідку про допуск до державної таємниці (у разі його наявності).

Особа, яка претендує на зайняття посади, також подає до Національного агентства в порядку, визначеному ч.1 ст. 45 Закону України Про запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Спеціальна перевірка проводиться: 1) Національною поліцією і Державною судовою адміністрацією України, 2) Міністерством юстиції України та Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, 3) Національним агентством, 4) центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я, 5) центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти, 6) Службою безпеки України - щодо наявності в особи допуску до державної таємниці, 7) Міністерством оборони України.

До проведення спеціальної перевірки можуть бути залучені інші центральні органи виконавчої влади або спеціально уповноважені суб'єкти у сфері протидії корупції з метою перевірки відомостей про особу, зазначених у цій статті, або достовірності документів, передбачених цією статтею.

Рішення про призначення (обрання) або про відмову у призначенні (обранні) на посаду, пов'язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, приймається після проведення спеціальної перевірки.

Вказані законодавчі норми кореспондуються із законодавчими положеннями викладеними також і у Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених ч.3 і ч.4 ст.1 Закону України Про очищення влади затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 16.10.2014 № 563.

Так, пунктом 17 вказаного порядку закріплено, що керівник органу державної влади або місцевого самоврядування не пізніш як на третій день після надходження заяви щодо незастосування до особи, яка підлягає перевірці, заборон, ч.3 або ч.4 ст.1 Закону, одночасно надсилає органам, що проводять перевірку достовірності відомостей щодо незастосування заборон, передбачених ч.3 і ч.4 ст.1 Закону, перелік яких затверджений Кабінетом ОСОБА_2 України (далі - органи перевірки), відповідно до компетенції запити про проведення перевірки за формою згідно з додатком 3 щодо особи, яка підлягає перевірці, до яких додається копія заяви зазначеної особи, засвідчена відповідальним структурним підрозділом.

Також, відповідно до пункту 8 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених ч.3 і ч.4 ст.1 Закону України Про очищення влади, визначено, що особа, яка підлягає перевірці, зобов'язана у десятиденний строк з дня початку проведення перевірки в органі подати до відповідального структурного підрозділу: власноручно написану заяву про проведення перевірки, передбаченої Законом, про те, що до неї не застосовуються заборони, передбачені ч.3 або ч.4 ст.1 Закону, про згоду на проходження перевірки та оприлюднення відомостей щодо неї за формою згідно з додатком 1; копії, засвідчені підписом керівника кадрової служби і скріплені печаткою (далі - засвідчені копії): сторінок паспорта громадянина України з даними про прізвище, ім'я та по батькові, видачу паспорта та місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України); декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, складеної за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - декларація).

Окрім того, зазначеним пунктом вказаного Порядку зазначено, що після прийняття рішення Національним агентством з питань запобігання корупції про початок роботи системи подання та оприлюднення відповідно до Закону України Про запобігання корупції декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларації подаються шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції за формою, що визначається Агентством.

Згідно зі статтею 58 Закону України Про запобігання корупції інформація про результати спеціальної перевірки, підписана керівником органу, що проводив перевірку, а в разі його відсутності - особою, яка виконує його обовязки, або заступником керівника органу відповідно до розподілу функціональних обовязків, подається до органу, який надіслав відповідний запит, у семиденний строк з дати надходження запиту.

У разі встановлення за результатами спеціальної перевірки та розгляду вищезазначених пояснень претендента на посаду факту подання ним підроблених документів або неправдивих відомостей посадова особа (орган), яка (який) здійснює призначення (обрання) на цю посаду, повідомляє протягом трьох робочих днів про виявлений факт правоохоронні органи та відмовляє претенденту у призначенні (обранні) на посаду.

Особа, щодо якої за результатами спеціальної перевірки встановлено обставини, які є підставою для відмови у призначенні (обранні) на посаду, вважається такою, що не пройшла спеціальну перевірку.

10.06.2016 року Національне агентство з питань запобігання корупції своїм рішенням №2 вирішило, що з 01.01.2017 року декларації подаються згідно із Закону України Про запобігання корупції шляхом заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

З аналізу наведених норм вбачається, що на органи, які проводять конкурс на заміщення вакантних посад, покладено імперативний обов'язок, після отримання заяв від переможця такого конкурсу та всіх необхідних документів, направити запити для проведення спеціальної перевірки до органів, які передбачені ч. 4 ст.57 Закону України Про запобігання корупції та перевірки, яка передбачена Законом України Про очищення влади.

В даних правовідносинах, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з загальними засадами права, дії суб'єкта владних повноважень - це активна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. У свою чергу, бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Суд звертає увагу, що за змістом законодавчих положень частини 2 статті 58 Закону України Про запобігання корупції, рішення про призначення (обрання) або про відмову у призначенні (обранні) на посаду, пов'язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, приймається після проведення спеціальної перевірки.

Поряд з тим, абзац 2 частини 2 вказаної статті містить застереження, а саме, у разі встановлення за результатами спеціальної перевірки факту розбіжностей у поданих претендентом на посаду автобіографії та/або декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік посадовою особою (органом), яка (який) організовує проведення спеціальної перевірки, надається можливість претенденту на посаду протягом п'яти робочих днів надати письмове пояснення за таким фактом та/або виправити таку розбіжність.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вказаних законодавчих приписів, Компаніївською районною державною адміністрацією Кіровоградської області позивачу ОСОБА_1 була надана можливість надати письмове пояснення та виправити виявлені розбіжності (а.с.9-12).

В ході вказаного, позивачем використано його право на надання відповідних пояснень з приводу виявлених спеціальною перевіркою розбіжностей надав відповідачу пояснення від 06.03.2017 року (а.с.9-10), в якому пояснено походження квартири, автомобіля, та сукупного доходу з наданням копій підтверджуючих документів.

Разом з тим, позивач не надав жодних підтверджуючих документів щодо відомостей, які відображаються в наведених вище розділах декларації. В своєму поясненні він лише послався на стислі терміни надання пояснень та відсутність технічних можливостей отримання відповідних довідок.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до вказівки Національного агентства України з питань запобігання корупції, зазначеному в Інформації про результати спеціальної перевірки щодо достовірності відомостей, зазначених особою у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік: відомості, які відображаються у розділах 4 Об'єкти незавершеного будівництва, 5 Цінне рухоме майно (крім транспортних засобів), 7 Цінні папери, 10 Нематеріальні активи, 12 Грошові активи, 13 Фінансові зобов'язання, 16 Членство суб'єкта декларування в організаціях та їх органах декларації потребують підтверджуючих документів суб'єкта декларування (а.с.7-8).

Вказані пояснення позивача, Компаніївською районною державною адміністрацією Кіровоградської області були направлені разом із відповідним запитом до Національного агентства з питань запобігання корупції №01-29/817/1 від 07.03.2017 року (а.с.11).

Відтак, вбачається, що, відповідач фактично діяв з врахуванням інтересів позивача, натомість, як норми чинного законодавства не передбачають проведення повторної спеціальної перевірки.

Враховуючи, що відповідачем були вчинені активні дії щодо направлення відповідних запитів на проведення спеціальної перевірки та перевірки, яка передбачена Законом України "Про очищення влади", також відповідачем вчинялись дії спрямовані в захисті інтересів позивача, а саме щодо повторного направлення до Національного агентства з питань запобігання корупції з відповідним запитом щодо часткового усунення виявлених розбіжностей у відомостях зазначених ОСОБА_1 у поданій його декларації, тому суд приходить до висновку, що при прийнятті рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні на посаду завідувача сектору з питань інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю апарату Компаніївської районної державної адміністрації Компаніївська районна державна адміністрація Кіровоградської області, як субєкт владних повноважень діяла межах наданих йому повноважень та у відповідності до законодавчих приписів статті 58 Закону України Про запобігання корупції.

Щодо вимог позивача зобовязального характеру щодо прийняття Рішення про призначення ОСОБА_1 на посаду завідувача сектору з питань інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю апарату Компаніївської районної державної адміністрації з 07.03.2017 року, як особу, яку визнано переможцем конкурсу, та яка пройшла спецперевірку, суд зазначає наступне.

Вирішення питань щодо призначення на відповідну посаду апарату Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області належить до виключної компетенції відповідача.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб'єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

У відповідності з Рекомендаціями №R (80) 2 Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21.05.2013р. №21-87а13, а згідно з статтею 244-2 КАС України суд зобов'язаний привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Суд зауважує, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб'єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.

Оскільки видання відповідного рішення відповідно до положень Закону України Про державну службу про призначення громадянина на посаду до органу місцевого самоврядування за результатами проведеного конкурсу, за своєю правовою природою відносяться до виключної компетенції Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області, то зобовязуючи відповідача прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 на посаду завідувача сектору з питань інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю апарату Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області, суд фактично перебере на себе функції державного органу та позбавить його можливості здійснювати належне обрання претендентів на зайняття вакантних посад у відповідності до законодавчо закріплених положень Закону України Про державну службу.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У постанові Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995, із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду №5 від 25.05.2001 та від 27.02.2009 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

З огляду на не встановлення під час розгляду справи протиправних дій відповідача при вчиненні спірних дій, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 коштів за моральну шкоду, є необґрунтованими.

Згідно із пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Статтею 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач довів правомірність прийняття спірного рішення. Між тим, і частина 1 статті 71 КАС України також покладає обов'язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав задоволення адміністративного позову.

З огляду на відсутність з боку відповідача документально підтверджених судових витрат, судові витрати відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України не стягуються.

Керуючись ст.ст.71, 86, 94, 159-163, 167, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області про визнання відмови незаконною та зобовязання вчинити дії - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_3