Справа № 807/150/17
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 листопада 2017 рокум. Ужгород№ 807/150/17

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шешеня О.М.

при секретарі Стенавська А.М.

за участю:

позивача: ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2;

відповідача 1: Прокуратура Закарпатської області, представники - ОСОБА_3, ОСОБА_4;

відповідача 2: ОСОБА_5, представники - ОСОБА_3, ОСОБА_4;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до Прокуратури Закарпатської області, ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Прокуратури Закарпатської області (далі - відповідач 1), ОСОБА_5 (далі - відповідач 2) про визнання незаконним та скасування наказу №36к від 18.01.2017 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності".

В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, а саме просив стягнути з відповідача 1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 640,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнений позов та просив задовольнити уточнені позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, мотивуючи наступним. Представник позивача наголошував, що наказ №36к від 18.01.2017 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки дисциплінарне провадження проведене без певного та всебічного з'ясування всіх обставин, зокрема, щодо визначення службових обов'язків позивача, а також, порушено порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності. Таким чином, представник позивача просив уточнені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та скасувати наказ №36к від 18.01.2017 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" та стягнути судові витрати з відповідача 1.

Представники відповідача 1 та відповідача 2 заперечували щодо задоволення уточнених позовних вимог в повному обсязі, з мотивів викладених в наданих письмових запереченнях, мотивуючи наступним. Так, підставами застосування до позивача дисциплінарного стягнення стали встановлені у ході перевірки факти неналежного виконання службових обов'язків, викладені у наказі від 18.01.2017 року №36к. За результатом виїзду зональних прокурорів до підпорядкованих прокуратур, ОСОБА_6 22.11.2016 року було складено доповідну записку, з якою цього ж дня ознайомлено виконувача обов'язків керівника Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 На оперативній нараді відповідача 1, яка відбулася 23.12.2016 року було констатовано, що досудове розслідування у кримінальних провадженнях розслідуваних Свалявським відділенням поліції Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області знаходиться на вкрай низькому рівні, неналежну діяльність процесуальних прокурорів Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури та послаблення контролю за їх роботою керівництва місцевої прокуратури. Ураховуючи наведене, оперативною нарадою було прийнято рішення вжити, заходи передбачені Дисциплінарним статутом прокуратури України, до позивача - начальника Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури, що стало підставою для видачі відповідачем 1 наказу № 36к від 18.01.2017 року про оголошення догани позивачеві. Представники відповідача 1 в судовому засіданні наголошували, що виходячи з системного аналізу положень Закону України "Про прокуратуру», а також ураховуючи відсутність у даному законі визначення поняття посадових обов'язків установлених для відповідної адміністративної посади (керівник підрозділу місцевої прокуратури), слід констатувати, що такі визначаються керівником місцевої прокуратури шляхом видачі наказу у порядку ч. 2 ст. 17 Закону України "Про прокуратуру". Також, згідно п. 1.24 наказу виконувача обов'язків керівника Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 № 23 від 03.10.2016 р. "Про розподіл обов'язків між прокурорськими працівниками Мукачівської місцевої прокуратури" на позивача - начальника Свалявського відділу місцевої прокуратури покладено обов'язок нагляду за додержанням Свалявським відділенням поліції законів під час досудового розслідування та контролю за якістю процесуального керівництва досудовим розслідуванням. Таким чином, представники відповідача 1 наголошували, що позивачем не виконувалися належним чином вимоги ч. 2 ст. 17 Закону України "Про прокуратуру" та п. 1.24 наказу виконувача обов'язків керівника Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 № 23 від 03.10.2016 р. "Про розподіл, обов'язків між прокурорськими працівниками Мукачівської місцевої прокуратури". Разом з тим, відповідно до ч. 8 ст. 39 Закону України "Про прокуратуру" перебування прокурора на адміністративній посаді у прокуратурі не звільняє його від здійснення повноважень прокурора відповідної прокуратури, передбачених цим Законом, однак, згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, з числа прокурорів місцевої прокуратури, тільки позивачем упродовж 2016 року не прийнято участі у розгляді жодного обвинувального акту (клопотання) у кримінальних провадженнях судом. Отже, підстави притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача викладено, як в описовій частині оскаржуваного наказу, так і в його резолютивній частині, зокрема: неналежне виконання службових обов'язків, відсутність контролю за якістю процесуального керівництва досудовим розслідуванням, порушення вимог КПК України при здійсненні процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, досудове розслідування у яких здійснюється слідчим відділом Свалявського відділення поліції Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, вимоги щодо виконання яких чітко прописані у ст.ст. 2, 9, 28 КПК України та наказі Генерального прокурора України від 19.12.2012 р. № 4гн "Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні". Також, представники відповідача наголошували, що із системного аналізу змісту норм Дисциплінарного статуту прокуратури України, випливає, що цим Статутом не обмежено коло суб'єктів, уповноважених на виявлення дисциплінарних проступків, а тому категоричне твердження позивача про юридичну невизначеність осіб, що здійснювали перевірки, не має під собою належного правового обґрунтування. Виходячи з вище викладеного представники відповідача 1 просили відмовити в задоволенні уточненого позову в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом відповідача 1 за №36к від 13.01.7017 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" позивачеві було оголошено догану за неналежне виконання службових обов'язків, відсутність контролю за якістю процесуального керівництва досудовим розслідуванням, порушення вимог КПК України при здійсненні процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, досудове розслідування у яких здійснюється слідчим відділом Свалявською відділення поліції Мукачівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області (а.с. 13).

Так, згідно наказу №36к від 18.01.2017 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" зазначено, що внаслідок бездіяльності позивача, як начальника Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури у відділі не забезпечено виконання вимог ст.ст. 2, 9, 28 КПК України та наказу Генерального прокурора України від 19.12.2012 р. № 4гн "Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні" щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінальних правопорушень, проведення досудового розслідування у розумні строки та подальшого їх скерування де суду. Окрім того, внаслідок неналежного виконання службових обов'язків позивачем не забезпечено контроль за якістю здійснення прокурорами очолюваного ним відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, які розслідуються Свалявським ВП Мукачівського ВП ГУНП (а.с. 13, зворотній бік аркуша).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов'язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом'якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудовою розслідування.

З системного аналізу вище вказаних норм слідує, що у статті 9 КПК України під поняттям «прокурор» слід розуміти працівника органу прокуратури, якого призначено процесуальним керівником у конкретному кримінальному провадженні. А відтак, на процесуального керівника, слідчого покладені обов'язки щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин кримінальних правопорушень, проведення досудового розслідування у розумні строки.

Згідно ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України "Про прокуратуру" прокурори вищого рівня мають право давати вказівки прокурору нижчого рівня, погоджувати прийняття ним певних рішень та здійснювати інші дії, що безпосередньо стосуються реалізації цим прокурором функцій прокуратури, виключно в межах та порядку, визначених законом. Прокурором вищого рівня для прокурорів місцевої прокуратури є керівник місцевої прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов'язків.

У відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 17 Закону України "Про прокуратуру" прокурори вищого рівня мають право давати вказівки прокурору нижчого рівня, погоджувати прийняття ним певних рішень та здійснювати інші дії, що безпосередньо стосуються реалізації цим прокурором функцій прокуратури, виключно в межах та порядку, визначених законом.

Відповідно до ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, серед інших, доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальним дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в, необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.

Зокрема, згідно доповідної записки ОСОБА_6С "Про результати виїзду до Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури" від 22.11.2016 року зазначено, що процесуальним керівником не вжито жодних заходів до активізації розслідування кримінального провадження (а.с. 51-54)

Так, у відповідності до наказу №35 к від 18.01.2017 року зазначено, що тільки 6 процесуальних прокурорів надали у минулому році слідчим лише 188 письмових вказівок та провели тільки 28 слідчих дій.

Згідно аналізу ст. 36 КПК України вбачається, що прокурор має право, однак жодним чином не зобов'язаний використовувати у кожному кримінальному провадженні весь спектр своїх процесуальних прав, у тому числі надавати письмові вказівки.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України "Про прокуратуру" здійснюючи функції прокуратури, прокурор є незалежним від будь-якого незаконною впливу, тиску, втручання і керується у своїй діяльності лише Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про прокуратуру" прокурори здійснюють свої повноваження у межах, визначених законом, і підпорядковуються керівникам виключно в частині виконання письмових наказів адміністративного характеру, пов'язаних з організаційними питаннями діяльності прокурорів та органів прокуратури.

Також, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про прокуратуру" прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора.

Згідно ст. 12 Закону України "Про прокуратуру" в системі прокуратури України діють місцеві прокуратури, перелік та територіальна юрисдикція яких визначається в Додатку до цього Закону.

Місцеву прокуратуру очолює керівник місцевої прокуратури, який має першого заступника та не більше двох заступників. Згідно ч. 3 ст. 13 Закону України "Про прокуратуру" у разі відсутності керівника місцевої прокуратури його повноваження здійснює перший заступник керівника місцевої прокуратури, а в разі його відсутності - один із заступників керівника місцевої прокуратури. Вказані норми визначають виключний перелік осіб, які наділені процесуальною правоздатністю та повноваженнями керівника в розумінні ст. 13 Закону України "Про прокуратуру". На час видання наказу про розподіл обов'язків від 03.10.2016 року №23 перший заступник та заступники керівника Мукачівської місцевої прокуратури перебували на роботі і виконували свої службові обов'язки.

У відповідності до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Враховуючи вище викладене, суд приходить висновку, що представниками відповідача 1 та 2 не було надано до суду належних та допустимих доказів в обґрунтування наявності причинно-наслідкового зв'язку між діями (бездіяльністю) позивача, як начальника Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури та не забезпечення виконання процесуальними прокурорами Свалявського відділу вимог щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінальних правопорушень, а саме: не виконання ними в повній мірі службових обов'язків передбачених ст. 36 КПК України, а також, проведення досудового розслідування у розумні строки та подальшого їх скерування до суду.

Як встановлено в судовому засіданні, в ході вивчення стану додержання законів при провадженні процесуального керівництва та досудового розслідування у кримінальних провадженнях та встановленні, що процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях розслідуваних Свалявським ВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області знаходиться на вкрай низькому рівні - не проводилися бесіди зі слідчими, які їх розслідують, а тому категоричне твердження про відсутність належного контролю з боку процесуального прокурора є суб'єктивним.

Як визначено в оскаржуваному наказі №36 к від 18.01.2017 року - він прийнятий у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 43 та п. 5-1 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Закону України "Про прокуратуру", п. 1 ст. 9, ст.ст. 10, 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України (а.с. 13, зворотній бцк аркуша).

Згідно п. 5-1 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-УИ, до набрання чинності положеннями передбаченими абз. 3 п. 1 розділу XII "Прикінцеві положення" цього Закону дисциплінарне провадження щодо прокурорсько-слідчих працівників здійснюється відповідно до Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого Постановою Верховної ОСОБА_7 України від 6 листопада 1991 року №1795-ХІІ (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Дисциплінарного статуту міські і районні прокурори, інші прирівняні до них прокурори вносять подання вищестоящому прокурору про накладення дисциплінарного стягнення на підлеглих їм прокурорсько-слідчих працівників.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України "Про прокуратуру" міські, районні, міжрайонні, районні в містах, а також інші прокуратури очолюють відповідні прокурори.

Відповідно до ст. 11 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку.

У відповідності до ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення застосовується протягом одного місяця з дня виявлення проступку, не враховуючи часу службової перевірки, тимчасової непрацездатності працівника та перебування його у відпустці, але не пізніше одного року з дня вчинення проступку. Строк проведення службової перевірки не може перевищувати двох місяців.

Як встановлено в судовому засіданні, 02.11.2016 року відповідачем 2 затверджено графік виїздів зональних прокурорів до підпорядкованих прокуратур.

Відповідно до п. 9.3 Наказу 1гн від 26.11.2011 р. "Про організацію роботи і управління в органах прокуратури України" (чинний до 19.01.2017 р.) на зональних прокурорів покладено обов'язок періодичного вивчення стану справ у підпорядкованих прокуратурах з виїздами на місця.

Так, прокурором відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури області ОСОБА_6 здійснено виїзд до Мукачівської місцевої прокуратури та безпосередньо до Свалявського відділення поліції Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області з метою вивчення стану додержання законів при провадженні досудового розслідування та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях.

За результатом виїзду, ОСОБА_6С, 22.11.2016 року було складено доповідну записку "Про результати виїзду до Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури" (а.с. 51-54), з якою цього ж дня - 22.11.2016 року ознайомлено виконувача обов'язків керівника Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 (а.с. 54).

Також, 22.11.2016 року з доповідною запискою "Про результати виїзду до Мукачвської місцевої прокуратури та Свалявського відділення поліції Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області" було ознайомлено прокурора області старшого радника юстиції ОСОБА_5, та на якій проставлено відмітку: ОСОБА_8Ю, ОСОБА_9 згідний заслухати інформацію на оперативній нараді 23.12.2016 року з урахуванням результатів роботи Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури за наступний місяць (а.с. 55-61).

На оперативній нараді у прокурора Закарпатської області, згідно Протоколу №43 від 23.12.2016 року, було вирішено за допущені порушення норм КПК України та бездіяльність у здійсненні нагляду за досудовим розслідуванням у тому числі у формі процесуаального керівництва у кримінальних провадженнях, які розслідуються слідчим відділенням Свалявського відділення поліції Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області до позивача вжити заходи передбачені Дисциплінарним статутом (а.с. 66).

В подальшому, 18.01.2017 року згідно наказу №35 к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" позивачу було оголошено догану (а.с. 18-20).

Таким чином, згідно вимог ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення застосовується протягом одного місяця з дня виявлення проступку та виключними підставами продовження даного строку понад один місяцю є: 1) час проведення службової перевірки, 2) тимчасової непрацездатності працівника, 3) перебування працівника у відпустці, але не пізніше одного року з дня вчинення проступку.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, про підстави застосування до позивача дисциплінарного стягнення відповідач 1 та відповідач 2 дізналися 22.11.2016 року згідно доповідної записки "Про результати виїзду до Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури".

Згідно п. 4.1 Інструкції "Про затвердження Інструкції про порядок проведення службових розслідувань та службових перевірок в органах прокуратури України" від 06.03.2012 р № 20 (далі - Інструкція №20) про призначення службового розслідування чи службової перевірки уповноважені керівники органів прокуратури видають розпорядження, у якому визначаються одноособове або комісійне проведення розслідування чи перевірки, голова та члени комісії, мета, дата початку та закінчення розслідування або перевірки.

Відповідно до п. 4.2 Інструкція №20 строки службового розслідування не можуть перевищувати двох місяців, а службової перевірки - одного місяця з дня їх призначення. Початок службового розслідування та перевірки визначається датою підписання розпорядження про їх призначення, а завершення - датою затвердження відповідного висновку керівником. У цей строк не входить час перебування особи, стосовно якої проводиться розслідування чи перевірка, у відпустці або на лікарняному.

Отже, відповідно до вимог Інструкції №20 підставою проведення службової перевірки є розпорядження, у якому визначаються мета, дата початку та закінчення розслідування або перевірки.

Однак, в матеріалах справи відсутнє розпорядження про проведення службової перевірки щодо позивача у якому було б визначено одноособове або комісійне проведення розслідування чи перевірки, голова та члени комісії, мета, дата початку та закінчення розслідування або перевірки. Як зазначили в судовому засіданні представники відповідачів 1 та 2 службове розслідування по даному факту не проводилося.

Враховуючи вище викладене, суд приходить висновку, що оскільки датою виявлення проступку, який слугував підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є 22.11.2016 року (згідно доповідної записки), таким чиномоскаржуваний наказ від 18.01.2017 року №36 к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" було винесено з порушенням місячного строку притягнення до дисциплінарної відповідальності визначеного ст. 12 Дисциплінарного статуту.

У відповідності до вимог п. 11.4 наказу №1 гн "Про організацію роботи і управління в органах прокуратури України" від 26.12.2011 р. (чинний на час виникнення спірних правовідносин) прокурорам міст з районним поділом, міським, районним, міжрайонним, районним у містах та прирівняним до них прокурорам рекомендовано самостійно визначати форми та періодичність планування роботи, виходячи із стану законності та потреб практичної діяльності.

Відповідно до п. 15 наказу №1 гн "Про організацію роботи і управління в органах прокуратури України" від 26.12.2011 р. (чинний на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що надання практичної та методичної допомоги вважати пріоритетним засобом впливу на діяльність підпорядкованих органів і працівників, забезпечення ефективного та якісного виконання покладених на них функцій і завдань.

Згідно п. 15.6 наказу №1 гн "Про організацію роботи і управління в органах прокуратури України" від 26.12.2011 р. (чинний на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що результати перевірок, надання практичної допомоги слід оформляти доповідними записками з викладенням висновків і пропозицій щодо заходів реагування. У цих документах надавати об'єктивну оцінку стану справ на місцях, вказувати позитивні результати роботи, причини виявлених недоліків та прорахунків і конкретні рекомендації до їх усунення. Доповідну записку підписувати перевіряючим, ознайомлювати з нею під розпис керівника підпорядкованої прокуратури, якому вручати її примірник. У разі незгоди з викладеними фактами чи висновками долучати до доповідної записки письмові заперечення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 Закону України "Про прокуратуру" прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав невиконання чи неналежного виконання службових обов'язків.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про прокуратуру" діяльність прокуратури ґрунтується на засадах незалежності прокурорів, що передбачає існування гарантій від незаконного політичного, матеріального чи іншого впливу на прокурора щодо прийняття ним рішень при виконанні службових обов'язків.

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи вище викладне, відповідачі як суб'єкти владних повноважень не надали суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення, і не довели правомірності прийнятого наказу №36к від 18.01.2017 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності".

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, з відповідача 1 слід стягнути на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 640,00 грн., сплачені згідно Квитанції від 21.02.2017 року (а.с. 21).

На підставі вище вказаного суд приходить до висновку, що уточнений позов підлягає задоволенню, уточнені позовні вимоги підтверджено належними та допустимими доказами.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 19, 94, 104-106, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

1.Уточнений позов ОСОБА_1 до Прокуратури Закарпатської області, ОСОБА_5 - задовольнити.

2.Визнати незаконним та скасувати наказ №36к від 18.01.2017 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності".

3.Стягнути з Прокуратури Закарпатської області (м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2 а, ) на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 640,00 (шістсот сорок гривень) грн.

4.Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя ОСОБА_10

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 15 листопада 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 17 листопада 2017 року.