Справа № 813/2752/14
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2017 року м. Київ К/800/36323/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Гончар Л.Я.
Єрьоміна А.В.
провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.04.2015р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2015р. у справі № 813/2752/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Еврика» до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Еврика» (надалі - Товариство, позивач) звернулось з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (надалі - ДФС, відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення № /36316581 від 26.12.2013 р., № /36316581 від 26.12.2013 р., № 0/36316581 від 26.12.2013 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що рішення Львівської митниці від 14.09.12 № КТ-212-2012 про визначення коду товару визнано постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13.11.12 протиправним та скасовано, дане рішення залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 жовтня 2014 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06.04.2015 р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду 23.07.2015 р., позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного Управління Міндоходів у Львівській області №/36316581 від 26.12.2013 року на загальну суму 16 002,54 грн. (ввізне мито); № /36316581 від 26.12.2013 року на загальну суму 831 317,54 грн. (податок на додану вартість); №0/36316581 від 26.12.2013 року на загальну суму 4 172 621,00 грн. (акцизний податок).

Не погоджуючись з постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06.04.2015 р. та ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2015 р., ДФС звернулась з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить їх скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 03.12.2013 р. ГУ Міндоходів у Львівській області проведено невиїзну документальну перевірку Товариства з питань правильності класифікації згідно з УКТЗЕД товарів щодо яких проведено митне оформлення, повноти нарахування та сплати митних платежів за вантажними митними деклараціями № 209140000/2012/22533 від 07.07.2012 р., № 209140000/2012/24089 від 19.07.2012 р. та № 012/25120 від 27.07.2012 р., за результатами якої складено акт № Н8/13/209000000/36316581.

Під час перевірки відповідачем встановлено порушення Товариством вимог ст. 43 Митного кодексу України (надалі - МК України), п. 1,6 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, затверджених Законом України «Про митний тариф України», ст. 280 МК України, п. 190.1 ст.190 та п.215.3 ст.215 Податкового кодексу України (далі ПК України), на підставі якого визначено податкове зобов'язання в розмірі 4 015 953,57 грн.

Акт перевірки був оскаржений позивачем до відповідача, проте листом ГУ Міндоходів у Львівській області № 19793/10/22-9010/210 від 20.12.2013 р. було повідомлено, що висновки акта перевірки відповідають вимогам чинного законодавства, а тому заперечення залишаються такими, що їх не змінюють.

26.12.2013 р. на підставі акта перевірки № Н8/13/209000000/36316581 від 03.12.2013 р. ГУ Міндоходів у Львівській області прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

№ /36316581, яким Товариству було збільшено суму грошового зобов'язання за платежем ввізне мито на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності на загальну суму 16 002,54 грн., в тому числі 12 802,03 грн. за основним платежем та 3 200,51 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами),

№ /36316581, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів, на загальну суму 831 317,54 грн., в тому числі 665 054,03 грн. за основним платежем та 166 263,51 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

№ 0/36316581, яким Товариству збільшено суму грошового зобов'язання за платежем акцизний податок з ввезених на територію України товарів, на загальну суму 4 172 621,00 грн., в тому числі 3 338 097,51 грн. за основним платежем та 834 524,38 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Вказані податкові повідомлення-рішення оскаржені позивачем, проте рішенням про результати розгляду скарги Міністерства зборів і доходів України № 4835/6/99-99-10-01-06-15 від 19.03.2014 р. скаргу Товариства від 20.01.2014 р. залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, Товариство оскаржило їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13.11.2012 р. у справі за позовом Товариства до Львівської митниці, яка була залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2014 р. та ухвалою Вищого адміністративного суду від 21.10.2014 р., визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці про визначення коду товару розріджувача до фарби, ввезеного на митну територію України на підставі контракту купівлі-продажу, а висновки акту перевірки, які були покладені в основу прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, ґрунтуються виключно на цьому рішенні.

Колегія суддів погоджується із такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, враховуючи наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається із матеріалів справи, оскаржувані податкові повідомлення - рішення ґрунтуються виключно на рішенні про визначення коду товару № КТ-212-2012 від 14 вересня 2012 року.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 255 КАС України передбачено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Згідно з пунктом 56.18. статті 56 Податкового кодексу України (в редакції на момент звернення позивача до суду) при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що рішення митниці від 14 вересня 2012 року № КТ-212-2012 щодо визначення коду товару було визнано протиправним і скасовано постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 жовтня 2014 року.

Отже, судовим рішенням, яке набрало законної сили було встановлено правомірність визначення коду товару позивачем, а тому підстави для прийняття оскаржуваних повідомлень-рішень у відповідача були відсутні.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області відхилити, а постанову Львівського окружного адміністративного суду 06.04.2015р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду 23.07.2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді