Справа № 165/2005/17
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10323/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Іщук Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Нововолинського міського суду Волинської області від 11 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати неправомірними дії Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (далі ОУ ПФУ) та зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплатити їй пенсію у розмірі не нижчому від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 01 вересня 2015 року.

Ухвалою судді Нововолинського міського суду Волинської області від 29 серпня 2017 року позовні вимоги в частині за період з 01 вересня 2015 року про 27 лютого 2017 року залишено без розгляду.

Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 11 вересня 2017 року у справі № 165/2005/17, прийнятою у порядку скороченого провадження, позов було задоволено. Визнано протиправними дії ОУ ПФУ щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 у зв'язку із збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі, не нижчому ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 28 лютого 2017 року.

У апеляційній скарзі відповідач ОУ ПФУ просить зазначену постанову скасувати та ухвалити судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. На обґрунтування апеляційних вимог посилається на порушення судом першої інстанції приписів ст. 28, ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п. 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», постанови Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 року № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення» (далі Постанова № 265), що призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням вимог ч. 8 ст. 183-2 та п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що нарахування позивачці та виплату основної пенсії за віком проведено відповідачем без дотриманням рівня прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що не відповідає приписам Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Судом першої інстанції встановлено, що з 14 листопада 2013 року позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закону № 1058-IV), розмір її пенсії становив з 14 листопада 2013 року 894 грн.

ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою, в якій просила здійснити перерахунок пенсії до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (а.с.11).

Як слідує з копії листа ОУ ПФУ № 161/Б-01 від 18 серпня 2017 року, згідно з документами пенсійної справи ОСОБА_1 розмір її пенсії відповідає вимогам чинного законодавства, а саме: розмір її пенсії обчислений з урахуванням наявного страхового стажу тривалістю 34 років 05 місяців 23 дні та пропорційно наявному трудовому стажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Частинами 1, 2 ст. 28 Закону № 1058-IV визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Постановою № 265 визначено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, крім осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949 грн., таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

Зазначена адресна допомога надавалась ОСОБА_1 до 1 травня 2016 року, оскільки у звязку із підвищенням розміру прожиткового мінімуму пенсія позивача почала перевищувати встановлений розмір 949 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні.

Приписами ч. 3 ст. 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» передбачено, що основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень.

До числа основних державних соціальних гарантій включаються:

мінімальний розмір заробітної плати;

мінімальний розмір пенсії за віком;

неоподатковуваний мінімум доходів громадян;

розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат.

Основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, який встановлений на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Отже, підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, а перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що норми п. 2 Постанови № 265 суперечать приписам ст. 46 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», а отже відповідно до приписів ч. 4 ст. 9 КАС України не підлягають застосуванню при вирішенні даного публічно-правового спору.

Таким чином, слід погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем нарахування та виплату позивачці пенсії за віком було протиправно проведено без дотриманням вимог щодо рівня прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а тому позовні вимоги щодо зобов'язання ОУ ПФУ здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі, не нижчому ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 28 лютого 2017 року правомірно задоволенні судом першої інстанції.

Виходячи з наведеного суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області залишити без задоволення, а постанову Нововолинського міського суду Волинської області від 11 вересня 2017 року у справі № 165/2005/17 без змін.

В силу вимог ч. 10 ст. 183-2 КАС України ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Л.П.Іщук

ОСОБА_2