Справа № 295/9783/17
Суддя: Гумен Н. В.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №295/9783/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.11.2017 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суд м. Житомира Гумен Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу,-
ВСТАНОВИВ:
01.09.2017 року позивач звернувся з вищевказаним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати пункт 6 рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи з 16.08.2016 року внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформлені протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 26.05.2017 року № 54 та зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи внаслідок поранення, контузії, захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 16.08.2016 року, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, зобов`язати Міністерство оборони України подати звіт про виконання прийнятої постанови суду протягом п`ятнадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.
Позивач мотивує свої вимоги тим, що проходив військову службу в Збройних Силах в період з 20.07.1966 року по 19.07.1969 року. В період з 21.08.1968 року по 26.10.1968 року проходив військову службу в Чешській Республіці та приймав участь в бойових діях.
Рішенням Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 27.07.2016 року № 3268 встановлено, що отримані множинні вогнепальні осколкові поранення голови, лівої руки (контузія головного мозку у 1968 році), наслідком яких є рубці на шкірі, які виникли внаслідок розривної дії снаряду та могли бути спричинені у 1968 році, що підтверджується висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи №1897/Ж від 26.07.2016 року, та військово - обліковими і медичними документами поранення (контузія) і захворювання, так, пов`язані з виконанням військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
09.09.2016 року Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 позивачу встановлено другу групу інвалідності, з 16.08.2016 року, яка настала внаслідок поранення, контузії пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії. Як інвалід 2 групи інвалідність якого яка настала внаслідок поранення контузії пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності та порядку відповідно до чинних станом на 16.08.2016 року Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей" та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. N 975.
27.09.2016 року позивачем була подана заява до Міністерства оборони України, через Житомирський ОМВК та Житомирський ОВК для виплати одноразової грошової допомоги згідно Порядку 975 як інваліду другої групи, з 16.08.2016 року та надані усі документи визначені п.11 Порядку 975. Так до заяви, крім копії паспорту, військового квитка та ідентифікаційного номеру, позивачем було надано наступні документи: копія довідки Житомирського обласного МСЕК № 2 серія 12 ААА № 514860 від 09.09.2016 року якою підтверджується інвалідність, яка настала внаслідок поранення, контузії пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії; копія висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, копія витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 27.07.2016 року № 3268, копія довідки Житомирського ОМВК від 22.09.2016 року, які підтверджують причини та обставини отримання інвалідності, зазначені в довідці МСЕК. При цьому Житомирський ОВК ухилявся від обов`язку прийняти та оформити документи для виплати одноразової грошової допомоги, подані відповідно до заяви від 27 09.2016 року та повернув зазначені документи на доопрацювання.
Постановою Боннського районного суду м. Житомира від 21.12.2016 року у справі №295/13254/16-а визнано дії Житомирського обласного військового комісаріату щодо відмови у оформленні та наданні висновку до Міністерства оборони України для можливості шппати одноразової допомоги позивачу протиправними; зобов`язано Житомирський обласний військовий комісаріат прийняти та оформити документи для виплати одноразової грошової допомоги, подані відповідно до заяви від 27.09.2016 року та зобов`язати розглянути питання про надання Міністерству оборони України висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності з 16.08.2016 року внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії, у 15 денний строк з дня реєстрації всіх документів, з урахуванням того, що рішенням Центральної військово-лікарської аомісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 27.07.2016 року № 3268 та висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 26.07.2016 року № 1897/Ж є належними документами, які свідчать про причини та обставини отриманих поранень, контузії, зокрема про те, що вони отримані не наслідок протиправного діяння, відповідно до вимог постанови Кабінету Вністрів України від 25.12.2013 року № 975; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 подати звіт про виконання постанови протягом 15 днів з дня набрання постановою законної сили.
На виконання зазначеної постанови суду 13.04.2017 року позивач повторно направив до відповідача заяву від 27.09.2016 року через Житомирський ОМВК та Житомирський ОВК для виплати одноразової грошової допомоги згідно Порядку 975 як інваліду другої групи, з 16.08.2016 року та додав усі документи визначені п.11 Порядку 975, окрім іншого і постанову Богунського районного суду м. Житомира від 21.12.2016 року, по справі №295/13254/16-а. Проте пунктом 6 протоколу рішення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 26.05.2017 року №54, затвердженим Міністром оборони України 29.05.2017 року, позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки ним не подано документ, що свідчить про обставини поранення.
Позивач вважає, що відповідачем порушене його право на соціальний захист та отримання належної грошової допомоги у зв`язку із встановлення інвалідності 2 групи з 16.08.2016 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, у яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, подав до суду заперечення проти позову, у яких просив відмовити у задоволенні позову за безпідстаністю, оскільки при зверненні ОСОБА_1 із заявою про виплату допомоги ним не подано документ, що свідчить про обставини поранення.
Також, 06.11.2017 року до суду надійшло клопотання представника відповідача Ільчика О.В., у якому він просив розглянути справу колегією у складі трьох судді.
За приписами ч. 1 ст. 18 КАС України визначено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема, усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Статтею 24 КАС України встановлено, що адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України, їхньої посадової чи службової особи, виборчої комісії (комісії з референдуму), члена цієї комісії розглядаються і вирішуються в окружному адміністративному суді колегією у складі трьох суддів. Адміністративні справи розглядаються і вирішуються в окружному адміністративному суді та у місцевому загальному суді як адміністративному суді колегією у складі трьох суддів також з ініціативи судді в разі їх особливої складності.
Отже, виходячи з наведених норм КАС України, суд дійшов висновку, колегією у складі трьох суддів вирішуються адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади у разі, коли такі справи розглядаються в окружному адміністративному суді.
Оскільки дана справа підсудна місцевому загальному суду як адміністративному суду, а у місцевому загальному суді як адміністративному суді справи розглядаються і вирішуються колегією у складі трьох суддів також з ініціативи судді в разі їх особливої складності, суддя не вбачає підстав для розгляду даної справи колегією у складі трьох суддів, тому клопотання представника відповідача Ільчика О.В. про розгляд справи колегією у складі трьох судді задоволенню не підлягає.
Враховуючи те, що прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду належним чином, потреба заслуховувати свідків чи експертів відсутня, справа розглядається у відповідності до ч.6 ст.128 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Таким чином, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 2 ст. 18 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.
Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до частини 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 20.07.1966 року по 19.07.1969 року проходив військову службу у Збройних Силах, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_1 .
Відповідно до довідки, виданої військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 №112 від 22.09.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 в період із 21.08.1968 року по 26.10.1968 року проходив військову службу в ЧССР, де в той час велися бойові дії, та приймав участь у забезпеченні бойової діяльності військ в період з 21.08.1968 року по 26.10.1968 року.
Під час проходження служби позивач отримав множинні вогнепальні осколкові поранення голови, лівої руки (контузія головного мозку у 1968 році), які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, що підтверджується витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №3268 від 27.07.2016 року, а також довідкою медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №514860, відповідно до якої позивачу встановлена ІІ група інвалідності з 16.08.2016 року.
27.09.2016 року позивач звернувся до Житомирського об`єднаного міського військового комісаріату із заявою та усіма належними додатками стосовно призначення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням IІ групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
Листом Житомирського об`єднаного міського військового комісаріату № Г/5285 від 27.09.2016 року позивачу повідомлено, що його документи стосовно виплати одноразової грошової допомоги відправлені до Житомирського обласного військового комісаріату для подальшого направлення в Департамент фінансів МО України.
Листом ІНФОРМАЦІЯ_3 №5888 від 30.09.2016 року документи ОСОБА_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги повернута на доопрацювання, оскільки згідно із переліком документів, визначених Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. N 975 є документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою злочину чи адміністративного порушення або не є наслідком вчиненню нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження.
Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 21.12.2016 року у справі №295/13254/16-а визнано дії Житомирського обласного військового комісаріату щодо відмови у оформленні та наданні висновку до Міністерства оборони України для можливості виплати одноразової допомоги ОСОБА_1 протиправними, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняти та оформити ОСОБА_1 документи для виплати одноразової грошової допомоги, подані відповідно до заяви від 27.09.2016 року та зобов`язано розглянути питання про надання Міністерству оборони України висновку щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності з 16.08.2016 року внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії, у 15 денний строк з дня реєстрації всіх документів, з урахуванням того, що рішенням Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 27.07.2016 року № 3268 та висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 26.07.2016 року № 1897/Ж є належними документами, які свідчать про причини та обставини поранення, контузії ОСОБА_1 , зокрема про те, що вони отримані не внаслідок протиправного діяння, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, зобов`язати Житомирський обласний військовий комісаріат подати звіт про виконання постанови протягом 15 днів з дня набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили.
Позивач повторно звернувся до Житомирського об`єднаного міського військового комісаріату із заявою про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням з 16.08.2016р. II групи інвалідності внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії, у порядку, передбаченому Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, додавши до неї усі необхідні документи.
Протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 26.05.2017р. №54 позивачу відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги. Підставою для відмови стало те, що ОСОБА_1 не було подано документ, що свідчить про обставини поранення.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-ХІІІ).
Відповідно до ст. 41 Закону № 2232-ХІІІ, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України від 20.12.1991 №2011- XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі- Закон № 2011- XII). Розділом ІІ цього Закону, зокрема, встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.
Згідно з ч.1 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011- ХІІ (далі - Закон), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до п. 4 ч.2 ст. 16 Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (далі - Порядок № 975).
Відповідно до пункту 6 Порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується:
1) військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Статтею 16-4 Закону, визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою за відомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Згідно з частиною 8 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Отже, з аналізу правових норм вбачається, що право позивача на отримання одноразової грошової допомоги по ІІ групі інвалідності в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, виникло з моменту встановлення інвалідності 16.08.2016 року.
При цьому, відповідно до п.11 Порядку № 975, військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Враховуючи те, що з 16.08.2016 року позивачу встановлено 2 групу інвалідності, суд зазначає, що норми Порядку № 975 поширюються на спірні правовідносини, оскільки вони набрали чинності з 24.01.2014 року, тобто до дати встановлення позивачу іншої групи інвалідності.
Щодо позиції відповідача про те, що ОСОБА_1 не подано документи, які свідчать про обставини поранення, суд зазначає наступне.
Форма документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), законодавчо не визначена, а тому такими документами можуть бути будь-які відомості, які свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).
Відповідно до п. 21.21 глави 21 розділу ІІ Положення про військово - лікарську експертизу у збройних силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року № 402 (далі - Положення № 402), за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).
Також, відповідно до пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
в) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.
г) "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 N 63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (із змінами), далі - Перелік країн), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.
Судом встановлено, що проводилось судово - медичне обстеження ОСОБА_1 для визначення причинного зв`язку отриманих травм, контузій під час військової служби у країнах, де велись бойові дії, за результатами якої складено висновок № 1897/Ж від 26.07.2016 року.
Саме на підставі висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Центральна військово-лікарська комісія встановила причинний зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв з множинними вогнепальними осколковими пораненнями голови, лівої руки (контузія головного мозку у 1968 році) єфрейтора у відставці ОСОБА_1 , що підтверджено висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії.
На підставі вищезазначеного, суд дійшов висновку, що рішення Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №3268 від 27.07.2016 року та висновок № 1897/Ж від 26.07.2016 року спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи є належними документами, що свідчать про обставини поранення, травми, контузії та захворювання.
Крім того, постановою Богунського районного суду м. Житомира від 21.12.2016 року у справі №295/13254/16-а, яка набрала законної сили, встановлено, що рішенням Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 27.07.2016 року № 3268 та висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 26.07.2016 року № 1897/Ж є належними документами, які свідчать про причини та обставини поранення, контузії ОСОБА_1 , зокрема про те, що вони отримані не внаслідок протиправного діяння.

Відповідно до п. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі ВАСУ від 22.01.2015 року по справі 2-а-1626/12/1370, де зазначено, що документом, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження, можуть бути будь-які відомості, які свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва). Відсутність висновків службового розслідування та акту розслідування не може бути підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, за умови, якщо причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) підтверджені іншими документами.
Враховуючи обумовлене, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення та виплату йому Міністерством оборони України, відповідно до Порядку № 975, одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з 16.08.2016 року в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.
Процедура розгляду звернень осіб, які заявляють вимогу на виплату одноразової допомоги, визначається також наказами Міністерства оборони України.
На час звернення позивача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги порядок призначення такої допомоги був врегульований наказом Міноборони №530 від 14.08.2014 "Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей" (далі - Наказ №530), зареєстрований у Міністерстві юстиції 20.10.2014року за №1294/26071.
Відповідно до п. 4.6 Наказу № 530 документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) оформлюються та подаються в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласними військовими комісаріатами.
Висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги, згідно з п. 4.8 Наказу № 530 подається відповідними органами в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України. Якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні. Рішення про призначення чи відмову у призначені одноразової грошової допомоги приймає комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби.
Департамент фінансів Міністерства оборони України доводить рішення головного розпорядника коштів про виплату одноразової грошової допомоги до розпорядників коштів другого ступеня, обласних військових комісаріатів, військових частин та здійснює переказ коштів на реєстраційні рахунки (в установах Державного казначейства України) розпорядників коштів другого ступеня, обласних військових комісаріатів, військових частин, які фінансуються через Департамент фінансів Міністерства оборони України (п. 4.10 Наказу № 530).
Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до третьої особи із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням йому саме ІІ групи інвалідності з 16.08.2016 року.
В свою чергу військовий комісаріат надав до Міністерства оборони України висновок про можливість виплати йому одноразової грошової допомоги відповідно до п.13 Порядку №975.
Однак, всупереч зазначеним нормам, Міністерство оборони України прийняло протиправне рішення про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги.
Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України про відмову позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги, оформлене Протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 26.05.2017 року № 54.
Також суд зазначає, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тож, якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, суд має повне право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист законних прав і свобод позивача, оскільки це і є основним завданням адміністративного судочинства.
При цьому, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, які належать до його компетенції не є привласненням судом собі таких повноважень і функцій відповідача, оскільки, суд в цьому разі лише зобов`язує державний орган вчинити дії у спосіб, на підставі та в межах повноважень, визначених законодавством.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
При цьому, відповідач не довів суду правомірності своїх дій та рішень.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, позивач, як особа, яка отримала інвалідність внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії має право на одноразову грошову допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як військовослужбовцю, якому з 16.08.2016 встановлено інвалідність II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, після звільнення з військової служби, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, тому визначаючи спосіб відновлення порушених прав позивача суд зобов`язує Міністерство оборони України виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.
Також, у позовній заяві міститься вимога позивача зобов`язати Міністерство оборони України надати звіт про виконання судового рішення у порядку, передбаченому ст. 267 КАС України.
За своєю правовою природою, ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України регулює різні моменти відносин та визначення судового контролю. З одного боку, - встановлення такого судового контролю за виконання постанови, які узгоджуються з вимогами ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України та стосується регулювання відносин встановлення судового контролю під час винесення постанови суду, та контролювання його виконання, з іншого - встановлення факту порушення внаслідок його не виконання.
Перший судовий контроль встановлюється та визначається при ухваленні постанови, а інший (визнання протиправним рішення, дії або бездіяльність) вирішується після прийняття такого судового рішення.
Однак, встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, ухваленого не на користь суб`єкта владних повноважень є правом суду, а не його обов`язком, згідно із п. 4 ч. 1 ст. 207 КАС України.
З цих підстав, суд вважає вимогу позивача про зобов`язання відповідача надати звіт про виконання рішення суду необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Крім того, відповідно до ч.9 ст.267 Кодексу адміністративного судочинства України визначено спеціальний спосіб судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.
На підставі Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Порядоку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 11, 17, 71, 72, 128, 160-163, 207, 244-2 , 267 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа Житомирський обласний військовий комісаріат про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати пункт 6 рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи з 16.08.2016 року внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 26.05.2017 року № 54.
Зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи внаслідок поранення, контузії, захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 16.08.2016 року, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядоку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Суддя