Справа № 464/4235/17
Суддя: Рудаков І. П.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/4235/17
пр.№ 2-а/464/286/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Рудакова І.П.

при секретарі Гевко О.-В.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Марчишин А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові Львівської міської ради про визнання незаконними та скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування та припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил,

в с т а н о в и в:

16.06.2017 року ФОП ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати припис, виданий 22.03.2017 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові Львівської міської ради про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, а також визнати протиправною і скасувати постанову від 20.04.2017 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування.

Позов мотивований тим, що оскаржувані припис та постанова виносились в результаті проведення Інспекцією перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яка проведена без повідомлення та виклику ФОП ОСОБА_3, без представлення відповідних документів на проведення перевірки, без витребування будь-яких документів та без надання ОСОБА_3 можливості надати пояснення по суті виявлених порушень, що є порушенням порядку проведення перевірки та призвело до винесення протиправних документів.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Додатково зазначила, що інспекція діяла в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством, що регулює порядок проведення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, а оскаржувані припис та постанова є законними та обгрунтованими.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, та показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

17.03.2016 року позивач зареєстрована як фізична особа-підпиємець з видом діяльності у сфері архітектури, сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах. Позивач отримала кваліфікаційний сертифікат серії НОМЕР_1 від 09.08.2012 року відповідального виконавця окремих видів робіт, пов'язаних із створенням об'єктів архітектури.

На виконання укладеного між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договору підряду на виконання проектно-кошторисних робіт за №01.04-16 від 01.04.2016 року позивачем було розроблено робочий проект «Реконструкція нежитлових приміщень на АДРЕСА_1 під кафе-бар з влаштуванням додаткового дверного прорізу у м.Львові». Замовником даного будівництва є ОСОБА_4

На підставі направлення на позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 22.03.2017 року №218-пп відповідачем було проведено позапланову перевірку об'єкту будівництва.

За результатами перевірки відповідачем складено наступні документи:

- акт від 22.03.2017 року перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

- протокол від 22.03.2017 року про правопорушення у сфері містобудівної діяльності;

- припис від 22.03.2017 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

- постанова № 0006-вих-2011/53 від 20.04.2017 року про накладення штрафу за право порушення у сфері містобудівної діяльності, якою позивача визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого абз.2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», та накладено штраф в розмірі 144 000 грн.

З вищезазначеним приписом та постановою про накладення штрафу позивач не погоджується.

Вирішуючи позов суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектна документація на будівництво об'єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

В акті, протоколі та приписі зазначено, що виготовлений позивачем робочий проект розроблено у невідповідності до вимог містобудівної документації та вихідних даних та без дотримання вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, чим порушено вимоги абз.2 ч.1 ст.26 Закону України «Про архітектурну діяльність», абз.2 ст.5 Закону України «Про основи містобудування», ч.2 ст.26, ч. 1 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Розробка проекту реконструкції нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 під кафе-бар з влаштуванням додаткового дверного прорізу у м. Львові здійснювалась позивачем на підставі завдання на проектування, технічного паспорту на нежитлові приміщення, документів, що підтверджували право власності Замовника на об'єкт будівництва, а саме - договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 16.12.2012 року, обмірних креслень та з урахуванням вимог архітектурно-планувальної частини проекту, затверджених наказом директора департаменту містобудування Львівської міської ради за №А-145 від 23.11.2015 р.

Відповідно до Вимог до архітектурно-планувальної частини проекту, затверджених наказом Департаменту містобудування Львівської міської Ради за №А-145 від 23.11.2015 року, зокрема п.8 Вимог, при реконструкції нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 під кафе-бар з влаштуванням додаткового дверного прорізу, необхідно було створити умови для проживання (праці або вслуговування) людей з фізичними вадами, а саме - передбачити забезпечення умов для вільного обслуговування інвалідів та інших мало мобільних груп населення.

Розроблений позивачем проект пройшов експертизу у філії ДП «Укрдержбудекспертиза». Відповідно до Додатку до експертного звіту №14-0963-16, складеного спеціалістами філії ДП «Укрдержбудекспертиза» Львівській області, щодо розгляду проектної документації в частині міцності, надійності га довговічності об'єкта будівництва за робочим проектом Реконструкція нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 під кафе-бар з влаштуванням додаткового дверного прорізу у м. Львові, планувальні рішення кафе-бару враховують вимоги ДБН В.2.2.-17-2006 «Доступність будинків та споруд для мало мобільних груп населення».

Допитаний під час розгляду справи в якості свідка ОСОБА_5, яким складався експертний звіт №14-0963-16 від 06.05.2016 року щодо розгляду проектної документації в частині міцності, надійності та довговічності об'єкта будівництва за робочим проектом «Реконструкція нежитлових приміщень на АДРЕСА_1 під кафе-бар з влаштуванням додаткового дверного прорізу у м.Львові», викладені у ньому висновки підтримав в повному обсязі.

Так, враховуючи вимоги ДБН В.2.2-17:2006 «Доступність будинків та споруд для мало мобільних груп населення»; ДБН в 2.2-9-2009 «Громадські будинки та споруди»; додаток В.ДБН В.2.2-25:2009 Підприємства харчування (заклади ресторанного харчування» щодо доступності об'єкта будівництва для мало мобільних груп населення, а також завдання на проектування та технічних характеристик будинку, пунктом 1.1. «Завдання на проектування «Реконструкція існуючих нежитлових приміщень під кафе-бар по АДРЕСА_1 під кафе-бар з влаштуванням додаткового дверного прорізу у м. Львові» ФОП ОСОБА_3 було визначено групи мобільності для мало мобільних груп населення - групи МІ (люди, що не мають обмежень щодо мобільності, у т.ч. з дефектами слуху), М2 (немічні люди, мобільність яких знижено через старіння організму (інваліди по старості); інваліди на протезах; інваліди з вадами зору, що користуються білою тростиною; люди з психічними відхиленнями) та передбачено:

1. облаштування сходів в підвальні приміщення кафе-бару шириною 1350 мм з висотою сходинок 150 мм та шириною сходинок 300 мм, з облаштуванням з двох сторін огороджень та поручнів на висоті 900 мм

2. облаштування зовнішньої площадки правильної форми перед сходами з покриттям плитки з шорсткуватої поверхні.

3. Виведення на фасад будинку кнопки виклику обслуговуючого персоналу.

Передбачення перелічених заходів доступності відповідає вимогам розділу 6.1 «Входи і шляхи руху» ДБНВ.2.2,-17:2006 «Доступність будинків і споруд для мало мобільних груп населення», де зазначено, що зовнішні сходи та пандуси повинні мати поручні з урахуванням технічних вимог до опорних стаціонарних пристроїв згідно з чинними нормативними документами. Поверхні покриття вхідних площадок і тамбурів повинні бути твердими, не допускати ковзання при намоканні і мати поперечний уклон в межах 1-2%.

Відповідно до Розділу 12 «Вимоги доступності для мало мобільних відвідувачів» ДБН в 2.2-9-2009 «Громадські будинки та споруди» при проектуванні громадських будинків, споруд та груп приміщень, як правило, слід створювати рівні можливості одержання послуг усіма категоріями населення, у тому числі мало мобільними. Визначення мало мобільності - згідно з термінологією ДБН В.2.2-17.

Перелік об'єктів (будинків, споруд, приміщень, місць обслуговування), доступних мало мобільним відвідувачам, встановлюється завданням на проектування. Визначення груп мобільності мало мобільних груп населення визначається згідно з вимогами додатка А ДБН В.2.2-17.

При цьому якість проектних рішень громадських будинків, доступних для мало мобільних відвідувачів, повинна досягатися при дотриманні наступних обов'язкових вимог:

- досяжності місця обслуговування, забезпечення безперешкодного переміщення відвідувачів;

- безпеки шляхів руху, місць обслуговування і відпочинку відвідувачів;

- забезпечення своєчасного одержання повноцінної і якісної інформації відвідувачами;

- комфортності середовища перебування й обслуговування відвідувачів.

Проектні вирішення, проектовані пристрої і заходи, призначені для мало мобільних відвідувачів, не повинні знижувати ефективності експлуатації будинків, а також зручності одержання послуги іншими категоріями відвідувачів.

Аналогічну норму закріплено у п. п.4.2, 4.4, 7.2.2 ДБН В.2.2-17:2006 «Доступність будинків та споруд для мало мобільних груп населення», де зазначено, що «проектні рішення об'єктів, доступних для інвалідів, не повинні обмежувати умови життєдіяльності інших груп населення, а також ефективність експлуатації будинків. З цією метою слід проектувати адаптовані до потреб інвалідів універсальні елементи будинків і споруд, які використовуються усіма групами населення. Необхідність застосування спеціалізованих елементів, що враховують специфічні потреби інвалідів, установлюється завданням на проектування».

Проектні рішення об'єктів, доступних для інвалідів, не повинні обмежувати умови життєдіяльності інших груп населення, а також ефективність експлуатації будинків. З цією метою слід проектувати адаптовані для потреб інвалідів універсальні елементи будинків і споруд, які використовуються усіма групами населення. Необхідність застосування спеціалізованих елементів, що враховують специфічні потреби інвалідів, установлюються завданням на проектування.

За наявності декількох ідентичних місць (приладів, пристроїв тощо) обслуговування відвідувачів 5% їхньої загальної кількості, але не менше одного повинні бути запроектовані так, щоб інвалід міг ними скористатися.

Таким чином, доступність мало мобільних груп населення до послуг, що надаються, забезпечується шляхом їх надання підприємством в цілому, чи на певній його ділянці, а при наявності декількох ідентичних місць надання послуги - не менше ніж одним таким місцем. Відтак, діючими ДБН передбачені вимоги щодо забезпечення доступності послуги, а не доступності всіх місць, де така послуга надається.

Як вбачається з робочого проекту під реконструкції нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 під кафе-бар з влаштуванням додаткового дверного прорізу у м. Львові, буде облаштовано сходи в підвальні приміщення, площадку та виведено на фасад будинку кнопки виклику обслуговуючого персоналу.

Згідно з п.6.1.2 ДБН В.2.2-25:2009 «Підприємства харчування (заклади ресторанного харчування» для мало мобільних відвідувачів слід передбачати пристрої і заходи для безперешкодного доступу і зручного користування приміщеннями цією категорією відвідувачів: пандуси при входах в будинок; належні двері і тамбури; пристрої вертикального підйому в будинках заввишки більше ніж один поверх (за відсутності в них пасажирських ліфтів); пристрої і пристосування для інвалідів; необхідну інформацію згідно з ДБН В.2.2-17 та додатком В.

Відповідно до п.7.3 ДБНВ.2.2-17:2006 «Доступність будинків і споруд для мало мобільних груп населення у підвальних поверхах не допускається влаштування виробничих ділянок для МГН.

Тобто, завдання на проектування робочого проекту Реконструкції нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 під кафе-бар з влаштуванням додаткового дверного прорізу у м. Львові було розроблено у відповідності до вимог ДБН В.2.2.-17-2006 «Доступність будинків та споруд для мало мобільних груп населенням та вимог до архітектурно-планувальної частини проекту, затверджених Наказом директора департаменту містобудування Львівської міської ради №А-145 від 23.11.2015 р.

Відтак, висновки Інспекції ДАБК у м. Львові щодо розробки та передачі Замовнику проектної документації з порушенням вихідних даних для проектування, а саме - не створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та для інших мало мобільних груп населення, не відповідають фактичним обставинам справи.

Дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку про необґрунтованість твердження відповідача відносно невідповідності робочого проекту вимогам містобудівної документації та вихідних даних, а також без дотримання вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Крім того, суд вважає, що відповідачем було допущено ряд порушень порядку проведення перевірки, що самі по собі є достатньою підставою для визнання результатів такої перевірки протиправними та скасування актів реагування, прийнятих відповідачем.

Вимоги щодо процедури проведення позапланової перевірки, містяться в Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 року. Відповідно до п. 7 Порядку позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контро лю.

Позивач посилається на те, що не була присутня під час проведення перевірки та взагалі не знала про її проведення. Представником відповідача не було надано суду доказів того, що перевірка проводилась у присутності позивача. Як вбачається зі змісту оскаржуваного припису, протоколу про адміністративне правопорушення та акту перевірки, остання проведена взагалі без виклику позивача, без її повідомлення про час та місце проведення перевірки, без представлення відповідних документів на проведення перевірки, без витребування будь-яких документів та без надання позивачу можливості надати пояснення по суті виявлених порушень.

При цьому, п. 9 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю передбачає, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

В протоколі про адміністративне правопорушення та в приписі зазначено, що примірник припису та протоколу направлені позивачу поштою.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 12 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю посадові особи Інспекції під час здійснення контролю зобов'язані у повному обсязі, об'єктивно та неупереджено здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль у межах, визначених законом.

У ч. 1 ст. 11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкту владних повноважень обов'язок з доведення правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано доказів того, що позивача було повідомлено про проведення позапланової перевірки, що вона була присутня під час цієї перевірки, що їй було надано можливість надати пояснення та необхідні документи з приводу питань, які досліджуються. Тобто, відповідач не довів, що ним було виконано вимоги законодавства щодо повноти, об'єктивності та неупередженості здійснення архітектурно-будівельного контролю.

З огляду на встановленні судом порушення порядку проведення перевірки, що знайшли підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що висновки відповідача за результатами такої перевірки є однобічними та упередженими, оскільки позивач була позбавлена можливості надати пояснення та письмові документи для захисту своїх прав та законних інтересів.

Враховуючи, що при винесенні оскаржуваного припису Інспекція ДАБК посилається на порушення вимог містобудівного законодавства, які спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, беручи до уваги наявність фактів, які свідчать про однобічність та неповноту проведення позапланової перевірки, а також необгрунтованість висновків, що зроблені за результатами цієї перевірки, суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову в частині визнання припису від 22.03.2017 року протиправним та його скасування.

Вирішуючи позовну вимогу про визнання протиправною та скасування постанови від 20.04.2017 року, суд враховує, що згідно ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Після з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами, суд не вбачає в діях позивача складу правопорушення, передбаченого абз. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Так, об'єктивною стороною вищезазначеного правопорушення є передача замовнику суб'єктами містобудування, які здійснюють проектування об'єктів та/або експертизу проектів будівництва, проектної документації для виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва, розробленої з порушенням вимог законодавства, містобудівної документації, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, будівельних норм, державних стандартів і правил, у тому числі за не створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших мало мобільних груп населення, незабезпечення приладами обліку води і теплової енергії, а також за заниження категорії складності об'єкта будівництва.

Наявність в діях позивача складу вищезазначеного правопорушення в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження.

Відповідно до частини першої статті 99 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Статтею 5 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» передбачено, що постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності може бути оскаржено протягом 15 днів з дня винесення постанови.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Постанова про накладення штрафу винесена 20.04.2017 року, а до Сихівського районного суду м. Львова позивач звернулася 16.06.2017 року, тобто з пропуском встановлено законом строку для оскарження.

Проте, враховуючи, що копію постанови про накладення штрафу позивач отримала лише 16.05.2017 року, та своєчасно звернулася до суду за захистом своїх прав, але позовна заява була повернута ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 29.05.2017 року з причини того, що даний спір не підсудний окружному суду, суд вважає за можливе визнати причину пропуску строку звернення до суду поважною і поновити цей строк.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5-15, 71, 99, 100, 103, 159-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_3 строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати Припис Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові від 22.03.2017 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил.

Визнати протиправною та скасувати Постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові № 0006-вих-2011/53 від 20.04.2017 року про накладення на фізичну особу - підприємця ОСОБА_3 штрафу в розмірі 144 000 грн. за правопорушення у сфері містобудування.

Стягнути з Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові Львівської міської ради на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.

Постанову може бути оскаржено згідно зі ст.186 КАС України протягом 10 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м.Львова. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст.254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя І. П. Рудаков