Справа № 813/739/17
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/9019/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Яворського І.О.,
суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.
секретаря судового засідання Сідельник Г.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання до вчинення дій та скасування наказів,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 в лютому 2017 року звернувся в суд з позовом до Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України та з уточненням позовних вимог просив визнати протиправним та скасувати наказ Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 06 січня 2017 року № 16 АГ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» старшого прапорщика ОСОБА_1 ; визнати протиправним та скасувати наказ начальника Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 19 січня 2017 року № 20-ОС про припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби в запас старшого прапорщика ОСОБА_1 за пунктом «е» частини 6 із застосуванням частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконуючого обов`язки начальника Луцького прикордонного загону «По особовому складу» від 24 січня 2017 року № 16-ос про виключення зі списків частини та усіх видів забезпечення з 24 січня 2017 року; зобов`язати Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України та Луцький прикордонний загін змінити підставу звільнення з військової служби в запас старшого прапорщика ОСОБА_1 , а саме: підставу з пункту «е» частини 6 із застосуванням частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на пункт «а» частини 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із закінченням строку контракту, дату звільнення 24 січня 2017 року залишити без змін.
В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначає, що у зв`язку з закінченням строку дії контракту має право на звільнення з військової служби, яке ним було реалізовано, однак відповідач безпідставно відмовив у задоволенні відповідного прохання про звільнення та в односторонньому порядку продовжив строк дії контракту.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2017 року в справі №813/739/17 в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану вище постанову суду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом норм матеріального права, неправильне встановлення обставин справи та виходить з тих же мотивів, що наведені в позовній заяві.
Сторони по справі в судове засідання не з`явились, а тому згідно ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.
Судом встановлено, що між начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України. Контракт укладено строком на три роки з 01.08.2011 року по 31.07.2014 року.
27травня 2014 року позивачем подано рапорт на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про відмову від укладення нового контракту.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.08.2014 року № 164-а контракт продовжено на період до оголошення демобілізації.
26 жовтня 2016 року позивачем повторно подано рапорт на ім`я т.в.о начальника відділу ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » майора ОСОБА_2 з проханням звільнити зі служби у зв`язку із закінченням строку дії контракту.
Наказом начальника Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 26 жовтня 2016 року №248-ОС старшого прапорщика ОСОБА_1 звільнено з посади інспектора прикордонної служби 2 категорії інструктора 1 кінологічної групи кінологічного відділення та зараховано в розпорядження 105 прикордонного загону. Зобов`язано в термін до 02 листопада 2016 року прибути до управління прикордонного загону для розрахунку та виключення зі списків військової частини.
Згідно розпорядження начальника Луцького прикордонного загону від 06.12.2016 року № Т/30-16065 «Про оголошення наказу по особовому складу» позивач до 09 год. 00 хв., 07.12.2016 року мав прибути в управління ІНФОРМАЦІЯ_2 для розрахунку та виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з вибуттям для подальшого проходження військової служби до Чернігівського прикордонного загону, однак у зв`язку із захворюванням позивач перебував у клінічному госпіталі міста Львова з 06.12.2016 року по 23.12.2016 року.
06.01.2017 року Північне регіональне управління Прикордонної служби України було видано наказ №16-аг «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким на ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення «звільнення з військової служби за службовою невідповідністю». Даний наказ було видано з підстав відмови від виконання наказу начальника Луцького прикордонного загону про вибуття для подальшого проходження служби до Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління інспектором прикордонної служби 2 категорії інструктором 1 кінологічної групи кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » старшого прапорщика ОСОБА_1
19.01.2017 року Північним регіональним управлінням Прикордонної служби України було видано наказ №20-ос «По особовому складу», про звільнення позивача з військової служби в запас за пунктом «е» (через службову невідповідність) частини 6 статті 26 із застосуванням частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Наказом тво. начальника Луцького прикордонного загону від 24.01.2017 року №215-ос, після розрахунку ОСОБА_1 було виключено зі списків частини та всіх видів забезпечення.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 2 вказаної статті передбачено, що порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Строки військової служби визначаються у статті 23 цього ж Закону, відповідно до частини 2 якої, для громадян України, які приймаються на військову службу за контрактом та призначаються на посади, установлюються такі строки військової служби в календарному обчисленні: для осіб офіцерського складу: для громадян, яким первинне військове звання присвоєно після проходження повного курсу військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу або в порядку атестування осіб до присвоєння первинних військових звань офіцерського складу запасу, - від 2 до 5 років; для інших громадян - від 1 до 5 років.
Згідно частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, зокрема, у зв`язку із закінченням строку контракту (пункт а).
Водночас, відповідно до частини 9 статті 23 вказаного Закону у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, у яких закінчився строк військової служби, встановлений цією статтею, військова служба, а для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, - дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 цього Закону.
Стаття 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначає особливий період як період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Демобілізація - це комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.
Отже, особливий період настає, зокрема, з моменту оголошення мобілізації і охоплює час мобілізації, який закінчується з виданням Президентом України відповідного Указу та здійснення дій, заходів, спрямованих на повернення життєдіяльності країни до режиму роботи і функціонування в умовах мирного часу.
17 березня 2014 року Президентом України прийнято Указ «Про часткову мобілізацію», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 1126-VІІ.
Згідно пункту 8 цього Указу він набирає чинності після його затвердження Верховною Радою України.
Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 1126-VІІ набрав чинності з дня його опублікування - 18 березня 2014 року.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що особливий період настав з 18 березня 2014 року, а тому строк дії контракту про проходження ОСОБА_1 військової служби у Збройних Силах України закінчився саме під час настання особливого періоду.
За таких обставин, коли особливий період настав з 18 березня 2014 року, тобто під час дії контракту позивача, а законодавець пов`язує продовження дії контракту понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації не з часом дії особливого періоду, а з моментом його настання, то дія контракту позивача продовжується понад встановлений строк на період до оголошення демобілізації.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на наведене апеляційні вимоги є неаргументованими, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити.
Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2017 року в справі №813/739/17 - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І. О. Яворський
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос

Повний текст виготовлено 13.11.2017 року