Справа № 398/7667/14-а(2-а/398/38/16)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 листопада 2017 рокусправа № 398/7667/14-а(2-а/398/38/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

представників сторін:

позивача : - ОСОБА_2

відповідача: - ОСОБА_3Є, дов. від 04.01.17, ОСОБА_4, дов. від 04.01.17.

третя особа: ОСОБА_5, дов. від

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційні скарги ОСОБА_2, Виконавчого комітету Олександрійської міської ради

на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 серпня 2017 р. у справі № 398/7667/14-а(2-а/398/38/16)

за позовом ОСОБА_2

до Виконавчого комітету Олександрійської міської ради

третя особа Комунальне підприємство "Житлогосп"

про визнання незаконними та нечинними рішень щодо тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що їх надає КП "Житлогосп", -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2014 ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області (далі - виконком Олександрійської міськради, Виконком), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Комунального підприємства «Житлогосп» (далі КП «Житлогосп»), в якому просила визнати нечинними з моменту прийняття та скасувати:

- рішення виконкому Олександрійської міськради від 14.10.2010 № 837 «Про дозвіл на застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в місті ОСОБА_5, що надаються КП «Житлогосп»;

- рішення виконкому Олександрійської міськради від 17.02.2011 № 138 «Про дозвіл на продовження застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в м.Олександрії, що надаються КП «Житлогосп»;

- рішення виконкому Олександрійської міськради від 07.04.2011 № 296 «Про дозвіл на продовження застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в м.Олександрії, що надаються КП «Житлогосп»;

- рішення виконкому Олександрійської міськради від 07.07.2011 № 575 «Про дозвіл на продовження застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в м.Олександрії, що надаються КП «Житлогосп»;

- рішення виконкому Олександрійської міськради від 05.08.2011 № 629 «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»;

- рішення виконкому Олександрійської міськради від 06.10.2011 № 762 «Про дозвіл на продовження застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»;

- рішення виконкому Олександрійської міськради від 06.10.2011 № 763 «Про введення в дію тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»;

- рішення виконкому Олександрійської міськради від 28.04.2016 № 264 «Про встановлення скоригованих тарифів з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

В подальшому ОСОБА_2 неодноразово доповнювала адміністративний позов (т.1, а. с.124-126, 167-170, 207, 208; т.2, а. с.4-6).

Так, зокрема, у доповненнях до позовних вимог від 16.03.2016 (т.1, а. с.207, 208) ОСОБА_2 просила:

- визнати незаконним та невідповідним актам вищої юридичної сили, нечинним з моменту прийняття рішення виконкому Олександрійської міськради № 432 від 19.06.2016 «Про внесення доповнення до рушення виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 629 від 5 серпня 2011 р. «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»;

- визнати винним Олександрійського міського голову ОСОБА_6, членів виконкому Олександрійської міськради VІ скликання у грубому порушення Конституції України, Законів України, перевищенні владних повноважень при прийнятті рішень виконкомом №837 від 14.10.2010 «Про дозвіл на застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в місті ОСОБА_5, що надаються КП «Житлогосп», № 629 від 05.08.2011 «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» та № 432 від 19.06.2016 «Про внесення доповнення до рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 629 від 5 серпня 2011 р. «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

В останній заяві про уточнення позовних вимог від 07.06.2017 ОСОБА_2 просила (т.2, а. с.26) визнати незаконними та невідповідними актам вищої юридичної сили, нечинними з моменту прийняття рішення виконкому Олександрійської міськради:

- № 837 від 14.10.2010 «Про дозвіл на застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в місті ОСОБА_5, що надаються КП «Житлогосп»;

- № 138 від 17.02.2011 «Про дозвіл на продовження застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в м.Олександрії, що надаються КП «Житлогосп»;

- № 296 від 07.04.2011 «Про дозвіл на продовження застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в м.Олександрії, що надаються КП «Житлогосп»;

- № 575 від 07.07.2011 «Про дозвіл на продовження застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в м.Олександрії, що надаються КП «Житлогосп»;

- № 629 від 05.08.2011 «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»;

- № 762 від 06.10.2011 «Про дозвіл на продовження застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»;

- № 763 від 06.10.2011 «Про введення в дію тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»;

- № 432 від 19.06.2015 « Про внесення доповнення до рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 629.

- № 264 від 28.04.2016 «Про встановлення скоригованих тарифів з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані рішення Виконкому у розумінні Закону України «Про засади регуляторної політики у сфері господарської діяльності», в редакції на час їх прийняття, є регуляторними актами, проте відповідач не розробляв проекти регуляторних актів, не оприлюднював їх в засобах масової інформації, а відтак не отримував і не міг отримати зауваження та пропозиції щодо розміру тарифів на послуги.

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 8 серпня 2017 р. у справі № 398/7667/14-а(2-а/398/38/16) вищевказаний адміністративний позов задоволено частково:

- визнано незаконними та нечинними рішення виконкому Олександрійської міськради від 05.08.2011 № 629 «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», від 06.10.2011 № 763 «Про введення в дію тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» та від 28.04.2016 №264 «Про встановлення скоригованих тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»;

- в решті позовних вимог відмовлено.

Постанову суду у частині задоволених позовних вимог щодо рішень № 629 від 05.08.2011 та № 763 від 06.10.2011 мотивовано їх незаконністю через встановлення порушення порядку їх прийняття щодо оприлюднення проекту регуляторного акту, аналізу регуляторного впливу.

Постанову суду у частині задоволених позовних вимог щодо рішення № 264 від 28.04.2016 мотивовано тим, що, з огляду на внесені зміни у законодавство, на вказане рішення не поширюється дія Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», яким, зокрема, передбачена необхідність офіційного оприлюднення проекту рішення. При цьому докази оприлюднення даного рішення в матеріалах справи наявні. Крім того, Виконком мав право приймати скорегований тариф. Але, оскільки корегування тарифів здійснено з врахуванням тарифів встановлених рішенням виконавчого комітету № 629 від 05.08.2011, яке судом визнається незаконним та нечинним, то рішення від 28.04.2016 № 264 також є незаконним та нечинним.

Стосовно обраного ОСОБА_2 способу порушеного права суд встановив, що вимоги позивача про визнання оскаржуваних рішень незаконними та такими, що не відповідають вимогам правових актів вищої юридичної сили є тотожними вимогами.

Стосовно вимоги про визнання нормативно-правового акта нечинним, суд виходив з того, що способом захисту прав позивача у справі про визнання незаконним нормативно-правового акта є визнання його нечинним, зважаючи на те, що з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання акта нечинним цей акт втрачає чинність, тому, враховуючи на встановлення судом, що вищевказані рішення відповідача є незаконними, суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають і вимоги про визнання їх нечинними, що, на думку суду, має забезпечити відновлення порушених прав позивача.

Постанову суду у частині відмовлених у задоволенні позовних вимог щодо решти рішень Виконкому (про дозвіл на застосування тимчасового тарифу та продовження застосування тимчасового тарифу) мотивовано тим, що ці рішення не є регуляторними актами у розумінні Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» та є похідними.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить:

- замінити постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.08.2017 повністю;

- визнати незаконними та невідповідними правовому акту вищої юридичної сили, не чинними з моменту прийняття рішення Виконкому:

- № 837 від 14.10.2010 «Про дозвіл на застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в місті ОСОБА_5, що надаються КП «Житлогосп»;

- № 138 від 17.02.2011 «Про дозвіл на продовження застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в м.Олександрії, що надаються КП «Житлогосп»;

- № 296 від 07.04.2011 «Про дозвіл на продовження застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в м.Олександрії, що надаються КП «Житлогосп»;

- № 575 від 07.07.2011 «Про дозвіл на продовження застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в м.Олександрії, що надаються КП «Житлогосп»;

- № 629 від 05.08.2011 «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»;

- № 762 від 06.10.2011 «Про дозвіл на продовження застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»;

- № 763 від 06.10.2011 «Про введення в дію тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»;

- № 432 від 19.06.2016 «Про внесення доповнення до рушення виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 629 від 5 серпня 2011 р. «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»;

- № 264 від 28.04.2016 «Про встановлення скоригованих тарифів з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

Скаржник (ОСОБА_2 М.) зазначає, що суд першої інстанції помилково і безпідставно прийняв відмову у задоволенні позовних вимог 6 (шести) оскаржуваних рішень, які прийняті у порушення низки законодавчих актів вищої юридичної сили, а не тільки Закону України «Про засади державної регуляторної політики в сфері господарської діяльності», і які помилково суд вважає що є «похідними».

При цьому скаржник (ОСОБА_2 М.) наполягає на тому, що вказані шість рішень є регуляторними актами згідно з положеннями ст.1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», оскільки регуляторним органом є місцевий орган виконавчої влади, натомість суб'єкт господарювання - КП «Житлогосп», що ці рішення - нормативно-правові акти.

Також скаржник (ОСОБА_2 М.) зазначає, що судом першої інстанції безпідставно та невмотивовано відмовлено позивачу у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконним та невідповідним правовому акту вищої юридичної сили, нечинним з моменту прийняття рішення Виконкому № 432 від 19.06.2015, заявлену у доповнених до позову від 16.03.2016, оскільки судом визнано незаконним та нечинним основне рішення № 629 від 05.08.2011, а доповнення до нього залишилося без розгляду, тобто не визнано незаконним та нечинним.

Крім того, скаржник (ОСОБА_2 М.) звертає увагу, що суд першої інстанції, зазначаючи, що визнання акта суб'єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта, проігнорував, що системний аналіз прийняття судових рішень вищими інстанціями (ВСУ, ВАСУ) свідчить, що суд може уточнювати момент з якого нормативно-правові акти суб'єкта владних повноважень визнати нечинними, проте суд першої інстанції невмотивовано та безпідставно зберіг спірні правовідносини, які грубо порушили інтереси позивача шляхом винесення на користь КП «Житлогосп» рішення по цивільній справі про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_2 у сумі 950 грн.

При цьому скаржник (ОСОБА_2 М.) наголошує, що суд першої інстанції грубо порушив законодавчо передбачені строки розгляду справи, повністю не врахувавши, що справа розглядається протягом розумного строку, а не протягом 2 років і 9 місяців.

Виконкомом Олександрійської міськради також подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.08.2017 та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні у повному обсязі.

Скаржник (Виконком) вважає, що визнані судом першої інстанції незаконними та нечинними рішення Виконкому від 05.08.2011 № 629, від 06.10.2011 № 763 та від 28.04.2016 № 264 не є регуляторними актами, тобто не є нормативно-правовими актами, оскільки не встановлюють та не змінюють чи скасовують норми права, а тому, на них не поширюються вимоги Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»; зазначені рішення суб'єкта владних повноважень, на думку скаржника, є актами індивідуальної дії та породжують права і обов'язки виключно у одного суб'єкта господарювання - КП "Житлогосп" та жодним чином не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів позивача.

Скаржник (Виконком) зазначає, що суд першої інстанції виходив з того, що Держцініспекцією не надавались висновки з приводу витрат на виробництво (надання) тарифів, затверджених спірними рішеннями, проте, в матеріалах справи міститься лист в. о. директора КП «Житлогосп» № 1268 від 24.10.2014 до Олександрійського міськрайонного суду у справі № 398/5221/14-4 із зазначенням, що висновками Державної інспекції з контролю по цінам в Кіровоградській області від 18.11.2010 №№ 84, 85, які надавалися до суду КП «Житлогосп» «Щодо розрахунку економічно обґрунтованих планових витрат на послуги з вивезення побутових відходів КП «Житлогосп» підтверджені економічні обґрунтування планових витрат на послуги з вивезення побутових відходів КП «Житлогосп».

При цьому скаржник (Виконком) зазначає, що суд першої інстанції, вказуючи на відсутність доказів щодо здійснення розрахунків економічно обґрунтованих планових витрат, пов'язаних з наданням послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, посилається на Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджений Постановою КМУ від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», в той час як тариф сформовано згідно з Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою КМУ від 20.05.2009 № 529 (діяла до 18.08.2011), та Типовим переліком послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, (додатку), норми яких були застосовані, оскільки на час початку процедури зміни тарифів КП «Житлогосп», тобто у 2010 році та до їх затвердження, був чинним Порядок, затверджений постановою КМУ від 20.05.2009 №529.

Крім того, скаржник (Виконком) зазначає, що матеріалами справи підтверджено, але було залишено судом першої інстанції поза увагою, що стосовно рішення № 676 від 01.10.2009 «Про Порядок затвердження (погодження) тарифів на житлово-комунальні послуги в м.Олександрії» у травні 2011 року КП «Житлогосп», а 15 липня 2011 року - Олександрійська міська рада, шляхом проведення громадських слухань, довели до відома власників квартир (у т. ч. у будинку, де мешкає позивач протокол громадських слухань від 18.05.2011) розрахунок тарифів який розрахований згідно з методикою з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати, підвищення цін на паливо-мастильні матеріали та інше, перелік послуг, що надаватимуться за рахунок тарифу, періодичність та строки їх надання, структуру тарифу, інформацію про послуги, які не можуть бути виключені за технічних умов експлуатації житлового фонду, а також обґрунтували необхідність прийняття тарифів, з урахуванням економічних і технічних факторів утримання житлового фонду і 05.08.2011 рішенням Виконкому № 629 тарифи були затверджені з опублікуванням цього рішення з 10.08. по 07.09. у Газеті «вільне слово».

При цьому скаржник (Виконком) вважає, що спірне рішення № 629 від 05.08.2011 впливає на права та інтереси позивача лише в частині встановлення та введення в дію з 07.10.2011 тарифів на послуги з утримання будинку, в якому мешкає позивач. Проте, позивач не наділена повноваженнями захищати інтереси мешканців інших будинків на території м.Олександрія, тарифи для утримання яких встановлені вказаним рішенням Виконкому.

ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги Виконкому заперечує, вважає оскаржену постанову суду першої інстанції цілком обґрунтованою та правомірною, зазначаючи, що незаконність рішення Виконкому від 05.08.2011 № 629, від 06.10.2011 № 763 та від 28.04.2016 № 264 через порушення процедури затвердження тарифів на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлена судом першої інстанції цілком обґрунтовано, при цьому останній у постанові неодноразово наголошував на норми та положення законодавчих актів вищої юридичної сили України в редакції саме на час виникнення спірних правовідносиню

КП «Житлогосп» проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечує, зазначаючи, що у КП «Житлогосп» були технічні паспорти на кожен будинок і всі технічні характеристики з техпаспортів були використані при розрахунку тарифу на кожен будинок окремо, здійсненого відповідно до постанови КМУ № 529 від 20.05.2009.

Також КП «Житлогосп» зазначає, що судом першої інстанції невірно встановлений той факт, щодо порушення вимог ч.34 ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки саме КП «Житлогосп» розраховував витрати на послуги по утриманню будинку та прибудинкової території по кожному будинку окремо, і ці розрахунки по кожному будинку знаходяться в управлінні економіки міської ради. Крім того, факт встановлення економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання) підтверджується наданими Висновками Держцінінспекції № 85 від 18.11.2010 і № 84 від 18.11.2010, які судом першої інстанції проігноровано.

КП «Житлогосп» наполягає, що рішення Виконкому № 629 від 2011, яким встановлені базові тарифи на послуги КП «Житлогосп», не є регуляторним актом і не підпадає під дію Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», тому що застосується тільки для КП «Житлогосп» та населення, яке вказано як кількість мешканців по кожному будинку в додатку даного рішення, зазначено висновком № 1 від 02.02.2011 підтверджує, що розрахунки планових витрат на надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по кожному будинку окремо.

Крім цього КП «Житлогосп» зауважує, що при прийнятті рішення Виконкому № 629 використана Постанова КМУ № 529 із змінами, які внесені Постановою КМУ №869, а сама Постанова КМУ № 529 і на сьогодні є чинною. При цьому рішення відповідача № 629 прийняте 05.08.2011, а Постанова КМУ № 869 набрала чинності та офіційно оприлюднена 18.08.2011 (Урядовий кур'єр) та 22.08.2011 (Офіційний вісник України), тобто пізніше, ніж рішення Виконкому № 629.

В судовому засіданні позивачем та представниками сторін визначені правові позиції по суті справи підтримано.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 мешкає у квартирі № 3 у багатоквартирному будинку по вул.Г.Усика (колишня Червоноармійська), 42 у м.Олександрія.

Також з матеріалів справи вбачається, що ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 17.03.2015 залишено без змін рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31.01.2015 про часткове задоволення позову КП «Житлогосп» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надання комунальних послуг у сумі 950 грн. (т.1, а. с.105, 106).

Так, обставини справи щодо прийняття спірних рішень в хронології розвитку свідчать про наступне:

Виконкомом Олександрійської міськради прийнято рішення № 994 від 18.10.2007, яким погоджено граничний розмір тарифу на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій (квартирна плата) в м.Олександрії та погоджено структуру витрат на ці послуги для надавачів послуг ПП «Оріон-Сервіс», ПП «Житло-Сервіс», ПП «Комфорт», ПП «Будинковий Сервіс» (т.1, а. с.66-67), а рішенням Виконкому від 29.11.2007 № 1122 для надавачів послуг ПП «Приват Житло», ПП «ПобутСервісПром» (т.1, а. с.70, 71).

01.10.2009 виконкомом Олександрійської міськради відповідно до ст.28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст.11, 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», Постанови КМ № 529 від 20.05.2009 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» винесено рішення № 676 (т.1, а. с.72), яким, зокрема, затверджено Порядок затвердження (погодження) тарифів на житлово-комунальні послуги в м.Олександрії згідно з додатком (т.1, а. с.73-75).

30.09.2010 виконкомом Олександрійської міськради відповідно до вищевказаного законодавства прийнято рішення № 795 «Про затвердження переліку послуг з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в м.Олександрії» (т.1, а. с.76), яким, зокрема:

- затверджено загальний перелік послуг, які надають виконавці послуг з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в м.Олександрії згідно з додатком 1 (т.1, а. с.77);

- затверджено обовязковий перелік послуг, які надають виконавці послуг з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в м.Олександрії згідно з додатком 2 (т.1, а.с.77, див. на зв.).

14.10.2010 виконкомом Олександрійської міськради винесено рішення № 837 «Про дозвіл на застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в місті ОСОБА_5, що надаються КП «Житлогосп», яким, зокрема:

- дозволено КП «Житлогосп» тимчасово застосовувати розмір тарифу на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій в м.Олександрії, який був погоджений рішеннями Виконкому від 18.10.2007 № 994 та від 29.11.2007 № 1122 для попередніх виконавців послуг: ПП «Оріон-Сервіс», ПП «Житлосервіс», ПП «Комфорт», ПП «Будинковий Сервіс», ПП «Приват-Житло» до 01.02.2011;

- Комунальному підприємству «Житлогосп» в термін до 01.02.2011 провести

розрахунки та затвердити у встановленому порядку тарифи на обслуговування житла (т.1, а. с.13).

18.11.2010 Держінспекцією з контролю за цінами в Кіровоградській області за результатами розгляду документів, наданих КП «Житлогосп», складено наступні Висновки:

- Висновок № 84 щодо розрахунку економічно обґрунтованих планових витрат на послуги з вивезення побутових відходів КП «Житлогосп» м.Олександрії (сміттєвоз), в якому зазначено, що визначений заявником розмір вартості планових витрат на вказані послуги є економічно обґрунтованим (т.1, а. с.138);

- Висновок № 85 щодо розрахунку економічно обґрунтованих планових витрат на послуги з вивезення негабаритних відходів КП «Житлогосп» м.Олександрії (трактор), в якому зазначено, що визначений заявником розмір вартості планових витрат на вказані послуги є економічно обґрунтованим (т.1, а. с.140).

23.11.2010 на другій сесії VІ скликання Олександрійською міськрадою прийнято рішення № 29, яким, серед іншого, ухвалено:

- Комунальному підприємству «Житлогосп» приступити до обслуговування взятого на баланс житлового фонду з 01.12.2010;

- в термін до 01.12.2010 розмістити власний офіс та технічні засоби на

виробничо-технічній базі по вул.Червоноармійській, 29;

- здійснювати нарахування за послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій з 01.12.2010 за тимчасовими тарифами, дозволеними до застосування рішенням виконавчого комітету міської ради від 14.10.2010 № 837 «Про дозвіл на застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в м.Олександрії, що надаються КП «Житлогосп» (т.1, а с.56).

02.12.2010 виконкомом Олександрійської міськради прийнято рішення № 981, яким доповнено перелік послуг з утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджений вищевказаним рішення Виконкому від 30.09.2010 № 795 (т.1, а. с.78).

В подальшому, у першому півріччі 2015 року Виконкомом виносились рішення, якими для КП «Житлогосп» продовжувалась дія вищевказаного рішення від 14.10.2010 №837 щодо дозволу на застосування КП «Житлогосп» тимчасового тарифу на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в м.Олександрії, а саме:

- № 138 від 17.02.2011 «Про дозвіл на продовження застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в м.Олександрії, що надаються КП «Житлогосп», яким дію рішення від 14.10.2010 № 837 для КП «Житлогосп» продовжено до 01.04.2011 (т.1, а. с.14);

- № 296 від 07.04.2011 «Про дозвіл на продовження застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в м.Олександрії, що надаються КП «Житлогосп», яким дію рішення від 14.10.2010 № 837 для КП «Житлогосп» продовжено до 01.07.2011 (т.1, а. с.15);

- № 575 від 07.07.2011 «Про дозвіл на продовження застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в м.Олександрії, що надаються КП «Житлогосп», яким дію рішення від 14.10.2010 № 837 для КП «Житлогосп» продовжено до 01.09.2011 (т.1, а. с.16).

15.07.2011 Олександрійська міська територіальна громада винесла рішення № 1, яким представники мешканців цієї громади на громадських слуханнях, зокрема, ухвалили:

- зобовязати органи місцевого самоврядування провести відкриту, прозору сесію Олександрійської міської ради в палаці культури «Світлопольський» по обговоренню питання утримання житлово-комунальної сфери міста з обовязковою звітністю посадових осіб цієї сфери,

- визнати неспроможність органів місцевого самоврядування виконувати послуги щодо належного утримання житлово-комунальної сфери ЖКГ міста та надавати неякісні житлово-комунальні послуги (т.1, а. с.83).

05.08.2011 виконкомом Олександрійської міськради винесено рішення № 629 «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», яким, з посиланням на ст.ст.28, 30, 40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджений постановою КМУ від 20.05.2009 № 529 та Порядок затвердження (погодження) тарифів на житлово-комунальні послуги, затверджений рішенням Виконкому від 01.10.2009 № 676, ухвалено (т.1, а. с.10):

- тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,

вказані в п.2 даного рішення, вважати базовими; корегування тарифів на надання послуг проводити відповідно до п.п.34, 35, 36 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», затвердженого Постановою КМУ від 20.05.2009 № 529;

- затвердити тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових

територій, що надаються КП «Житлогосп», згідно з додатком (т.1, а. с.11);

- у тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій

включити обов'язкові послуги, що забезпечують експлуатацію й утримання будівель і

споруд та прибудинкових територій, відповідно до нормативів, затверджених рішеннями

виконавчого комітету від 30.09.2010 № 795, від 02.12.2010 № 981.

Вказане рішення Виконкому від 05.08.2011 № 629 опубліковано у газеті «Вільне Слово» 10.08.2015 (т.1, а. с.97, див. на зв.), а додаток до цього рішення опублікований у даному ЗМІ у період до 07.09.2015 (т.1, а. с.90-104).

06.10.2011 виконкомом Олександрійської міськради винесено рішення № 762 «Про дозвіл на продовження застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», яким дію рішення від 14.10.2010 № 837 для КП «Житлогосп» продовжено до 07.10.2011 (т.1, а. с.19).

Також 06.10.2011 виконкомом Олександрійської міськради винесено рішення № 763 «Про введення в дію тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», яким, з посилання на вищезазначене рішення Виконкому № 629 від 05.08.2011, введено в дію тарифи на послуги з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій для підприємств КП «Житлогосп» та ПП «ПобутСервісПром» з 07.10.2011 (т., а. с.12).

19.06.2015 виконкомом Олександрійської міськради винесено рішення «Про внесення доповнення до рішення виконавчого комітету від 05.08.2011 № 629 «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», яким рішення від 05.08.2011 № 629 доповнено, а саме: «дані тарифи застосовуються для інших споживачів, які знаходяться в цих будинках» (т.1, а. с.81).

28.04.2016 виконкомом Олександрійської міськради винесено рішення № 264 «Про встановлення скоригованих тарифів з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», яким відповідно до ст.ст.28, 30, 40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст.7, 14, 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою КМУ від 01.06.2011 № 869, Порядку затвердження (погодження) тарифів на житлово-комунальні послуги, затвердженого рішенням Виконкому від 01.10.2009 № 676, за результатами розглянуту звернення КП «Житлогосп» та у зв'язку з підвищенням з 01.03.2016 тарифів на електроенергію, серед іншого, ухвалено:

- встановити скориговані тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та

прибудинкових територій, що надаються КП «Житлогосп», згідно з додатком;

- встановити, що дане рішення набирає чинності через 30 днів з дати його

офіційного оприлюднення (т.2, а. с.7).

ОСОБА_2, вважаючи діями та рішеннями Виконкому порушені її права, як споживача комунальних послуг, звернулась до адміністративного суду з даним позовом.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_2 та виконкому Олександрійської міськради не підлягають задоволенню з таких підстав:

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 КАС України з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, за приписами ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Так, переглядаючи постанову суду першої інстанції у відповідності до вимог ч.2 ст.11, ч.1 ст.195 КАС України, колегія суддів погоджується з частковим задоволенням позовних вимог з огляду на наступне:

За визначеннями, наведеними у статті Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» від 11.09.2003 № 1160-IV (в редакції на момент прийняття спірних рішень за 2011 рік, далі Закон № 1160):

державна регуляторна політика у сфері господарської діяльності (далі - державна регуляторна політика) - напрям державної політики, спрямований на вдосконалення правового регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, недопущення прийняття економічно недоцільних та неефективних регуляторних актів, зменшення втручання держави у діяльність суб'єктів господарювання та усунення перешкод для розвитку господарської діяльності, що здійснюється в межах, у порядку та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України;

регуляторний акт - це:

прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання;

прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом;

регуляторний орган - Верховна ОСОБА_3 України, Президент України, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення, інший державний орган, центральний орган виконавчої влади, Верховна ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцевий орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, а також посадова особа будь-якого із зазначених органів, якщо відповідно до законодавства ця особа має повноваження одноособово приймати регуляторні акти. До регуляторних органів також належать територіальні органи центральних органів виконавчої влади, державні спеціалізовані установи та організації, некомерційні самоврядні організації, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, якщо ці органи, установи та організації відповідно до своїх повноважень приймають регуляторні акти.

Отже, законодавчо закріплено, що регуляторним актом може визнаватись як нормативно-правовий акт, так й інший офіційний письмовий документ, який відповідає певним ознакам, і при цьому при визначенні акта регуляторним слід звертати увагу на відносини, що є предметом регулювання цього акта, серед яких, як зазначено вище, адміністративні відносини, тобто відносини між регуляторними органами та субєктами господарювання.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІV (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин):

житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством;

виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;

споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

За приписами статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, серед іншого, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.97 № 280/97-ВР (в редакції на момент прийняття спірних рішень) виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Згідно з ч.1 ст.52 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.

В свою чергу, у п.п.«а» п.2 ст.28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Згідно з ч.1 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи:

1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують спеціально уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики;

2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території;

3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

При цьому у відповідності до п.2 ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на послуги з утримання будинків і споруд та

прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Отже, до повноважень виконавчих органів місцевих рад віднесено затвердження (погодження) тарифів на житлово-комунальні послуги шляхом прийняття відповідного рішення.

І саме такі рішення, предметом яких є затвердження (погодження, введення в дію) тарифів на житлово-комунальні послуги, до яких входять послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі Послуги з утримання) є регуляторними актами, оскільки такі рішення регулюють адміністративні відносини, тобто відносини між регуляторним органом, яким у даному випадку є Виконкомом, та субєктом господарювання - виконавцем послуг, яким у даному випадку являється КП «Житлогосп», розповсюджують свою дію на невизначене коло осіб споживачів Послуг з утримання, які зобовязані оплачувати ці послуги (а не лише на виконавця послуг - КП «Житлогосп»), та застосовуються неодноразово.

З переліку оскаржених позивачем до суду рішень Виконкому вбачається, що такими рішеннями, які затверджують та вводять в дію нові тарифи за Послуги з утримання є рішення № 629 від 05.08.2011 «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» та № 763 від 06.10.2011 «Про введення в дію тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», які судом першої інстанції правомірно визначено як регуляторні акти.

Посилання скаржника (Виконкому) на те, що визнані судом першої інстанції незаконними та нечинними рішення відповідача від 05.08.2011 № 629 і від 06.10.2011 № 763 не є регуляторними актами, оскільки не встановлюють та не змінюють чи скасовують норми права, а тому, на них не поширюються вимоги Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», колегія суддів вважає безпідставними з огляду на вищезазначений висновок щодо предмету відносин, які регулюються цими рішеннями.

Крім того, з наведених вище змістів вказаних рішень вбачається, що рішення про введення в дію тарифів на Послуги з утримання від 06.10.2011 № 763 містить посилання на рішенням про затвердження тарифів на Послуги з утримання від 05.08.2011 № 629, яке, в свою чергу, винесено у відповідності до Порядку затвердження (погодження) тарифів на житлово-комунальні послуги (т.1, а. с.72-75), затвердженого рішенням Виконкому від 01.10.2009 № 676 (т.1, а. с.72), при ухваленні якого відповідач керувався саме Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

За приписами статті 5 Закону № 1160 забезпечення здійснення державної регуляторної політики включає:

підготовку аналізу регуляторного впливу;

планування діяльності з підготовки проектів регуляторних актів;

оприлюднення проектів регуляторних актів з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань, а також відкриті обговорення за участю представників громадськості питань, пов'язаних з регуляторною діяльністю.

Стаття 6 Закону № 1160 визначає права громадян, суб'єктів господарювання, їх об'єднань, наукових установ та консультативно-дорадчих органів у здійсненні державної регуляторної політики, до яких, зокрема, відноситься право подавати зауваження та пропозиції щодо оприлюднених проектів регуляторних актів, брати участь у відкритих обговореннях питань, пов'язаних з регуляторною діяльністю.

Стаття 9 Закону № 1160 визначає порядок оприлюднення проектів регуляторних актів з метою одержання зауважень і пропозицій.

Так, відповідно до ч.ч.1, 2, 4, 6, 7 ст.9 Закону № 1160 кожен проект регуляторного акта оприлюднюється з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань.

Про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій розробник цього проекту повідомляє у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону.

Проект регуляторного акта разом із відповідним аналізом регуляторного впливу оприлюднюється у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону, не пізніше п'яти робочих днів з дня оприлюднення повідомлення про оприлюднення цього проекту регуляторного акта.

Строк, протягом якого від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань приймаються зауваження та пропозиції, встановлюється розробником проекту регуляторного акта і не може бути меншим ніж один місяць та більшим ніж три місяці з дня оприлюднення проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу.

Усі зауваження і пропозиції щодо проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу, одержані протягом встановленого строку, підлягають обов'язковому розгляду розробником цього проекту. За результатами цього розгляду розробник проекту регуляторного акта повністю чи частково враховує одержані зауваження і пропозиції або мотивовано їх відхиляє.

Способи оприлюднення документів, підготовлених у процесі здійснення регуляторної діяльності, визначені у статті 13 Закону № 1160, згідно з частиною 2 якої повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій, проект регуляторного акта та відповідний аналіз регуляторного впливу оприлюднюються шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації розробника цього проекту, а у разі їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації, визначених розробником цього проекту, та/або шляхом розміщення на офіційній сторінці розробника проекту регуляторного акта в мережі Інтернет.

При цьому у статті 36 Закону № 1160 регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом чи посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з таких обставин:

відсутній аналіз регуляторного впливу;

проект регуляторного акта не був оприлюднений.

У разі виявлення будь-якої з цих обставин орган чи посадова особа місцевого самоврядування має право вжити передбачених законодавством заходів для припинення виявлених порушень, у тому числі відповідно до закону скасувати або зупинити дію регуляторного акта, прийнятого з порушеннями.

Отже, за приписами статті 5 Закону № 1160 здійснення державної регуляторної політики включає підготовку аналізу регуляторного впливу регуляторного акту та складення проекту цього акту, які мають бути оприлюдненими з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань.

У ч.1 ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг другої групи (пункт 2 частини першої статті 14 цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України.

Так, Постановою КМУ від 20.05.2009 № 529 був затверджений Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі Порядок № 529).

Згідно з п.1 Порядку № 529 (в редакції на момент прийняття спірних рішень за 2011 рік) цей Порядок визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - послуги) і поширюється на суб'єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги (далі - виконавці), суб'єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями (далі - субпідрядники), органи місцевого самоврядування, власників житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках).

У відповідності до абз.1, 2, 6 п.2 Порядку № 529 тарифи (нормативні витрати, пов'язані з утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій) розраховуються окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників фактичного надання послуг з урахуванням забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням типового переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно з додатком (далі - типовий перелік).

Виконавець доводить розрахунок тарифів до відома власників житлових будинків (гуртожитків), власників квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках) та інших споживачів послуг шляхом проведення щодо кожного будинку громадських слухань.

Послуги надаються відповідно до затвердженого (погодженого) рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід'ємною частиною договору про надання послуг.

При цьому у пунктом 32 Порядку № 529 передбачено, що висновок щодо розрахунків економічно обґрунтованих планованих витрат з технічного обслуговування ліфтів надається Державною інспекцією з контролю за цінами або її територіальними органами в установленому Мінекономіки порядку.

Отже, як вірно зазначає позивач , порядок формування тарифів на Послуги з утримання передбачає такі стадії:

- здійснення виконавцями Послуг з утримання розрахунків щодо економічного обґрунтованих витрат по кожному будинку окремо;

- проведення виконавцем громадських слухань щодо кожного будинку з метою доведення до відома мешканців розрахунку тарифів;

- подання виконавцями цих розрахунків на затвердження до органів місцевого самоврядування;

- органи місцевого самоврядування (їх виконавчі органи) затверджують тарифи.

Тобто до прийняття регуляторним органом рішення про затвердження тарифів на Послуги з утримання і цим органом, і виконавцем послуг мають бути вчиненні дії, зазначені у вищенаведених правових нормах Закону № 1160 та Порядку № 529.

За визначенням, наведеним у ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

При цьому частиною 2 статті 71 КАС України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається саме на відповідача (якщо він заперечує проти адміністративного позову).

Проте, і відповідачем, як субєктом владних повноважень, не надано суду доказів того, що Виконкомом при прийнятті рішень № 629 від 05.08.2011 «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» та № 763 від 06.10.2011 «Про введення в дію тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» дотримано вимоги Закону № 1160 в частині оприлюднення аналізу регуляторного впливу та проектів цих рішень.

Також ані відповідачем, ані третьою особою (КП «Житлогосп»), як виконавцем Послуг з утримання, не надано суду доказів здійснення останнім розрахунків витрат на Послуги з утримання по кожному будинку окремо, доведення до відома мешканців розрахунку тарифів шляхом проведення громадських слухань та подання КП «Житлогосп» цих розрахунків на затвердження відповідачу до прийняття Виконкомом рішень № 629 від 05.08.2011 та № 763 від 06.10.2011, як це вимагається Порядком № 529.

Посилання скаржника (Виконкому) на те, що Держінспекцією з контролю по цінами в Кіровоградській області надавались Висновки від 18.11.2010 №№ 84, 85 колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки:

- по-перше, вказані Висновки датуються 18.11.2010, в той час як КП «Житлогосп» допущено до обслуговування взятого на баланс житлового фонду рішенням Олександрійської міськради від 23.11.2010 № 29.

Тобто, як свідчать вищенаведені обставини справи, станом на 18.11.2010 КП «Житлогосп» не було виконавцем Послуг з утримання.

Доказів, які б свідчили, що КП «Житлогосп» призначено виконавцем Послуг з утримання до 23.11.2010 матеріали справи не містять.

- по-друге, Висновки Держінспекції з контролю по цінам в Кіровоградській області від 18.11.2010 №№ 84, 85 (т.1, а. с.138, 140) стосуються розрахунку економічно обґрунтованих планових витрат на послуги з вивезення побутових відходів КП «Житлогосп», і не стосуються витрат з технічного обслуговування ліфтів, які за приписами п.2 ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та рішення Виконкому від 30.09.2010 №795 входять до Послуг з утримання і стосовно яких у відповідності до п.32 Порядку № 529 має надати відповідний висновок вказані Держінспекція.

Доказів, які б свідчили, що послуги з технічного обслуговування ліфтів здійснювались будь-яким іншим підприємством, ніж КП «Житлогосп», відповідачем суду не надано.

При цьому посилання скаржника (Виконкому) на те, що суд першої інстанції, вказуючи на відсутність доказів щодо здійснення розрахунків економічно обґрунтованих планових витрат, пов'язаних з наданням послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, безпідставно посилається на Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджений Постановою КМУ від 01.06.2011 № 869, в той час як тариф сформовано згідно з Порядком №529 (діяв до 18.08.2011), колегією суддів до уваги також не приймаються як такі, що не спростовують встановлені судом обставини щодо відсутності доказів виконання третьою особою приписів Порядку № 529 в частині розрахунків витрат на Послуги з утримання по кожному будинку окремо, доведення цих розрахунків до відома мешканців та подання їх затвердження до Виконкому.

Крім того, колегією суддів не приймаються до уваги доводи скаржника (Виконкому) про те, що до прийняття рішення від 05.08.2011 № 629, а саме: у травні 2011 р. КП «Житлогосп», а 15 липня 2011 р. - Олександрійська міська рада, шляхом проведення громадських слухань, довели до відома власників квартир (у т. ч. у будинку, де мешкає позивач протокол громадських слухань від 18.05.2011) розрахунок тарифів Послуг з утримання, їх складові тощо.

Так, матеріалами справи спростовують такі доводи скаржника (Виконкому), а саме:

- матеріали справи містять копію Протоколу № 1 від 18.05.2011 «загальних зборів мешканців будинків 40, 42, 43, 45, 47 по вул.Червоноармійській та пл.Леніна, 17…», проведених з питань стану комунальних послуг для населення та аналізу наданого для обговорення переліку платних послуг комунального підприємства (т.1, а. с.142, 143).

Разом з тим, зі змісту даного Протоколу вбачається, що мова у ньому йде про загальні збори мешканців будинку № 43, в той час як позивач мешкає у будинку № 42 по вул.Червоноармійській (нині вул.Г.Усика).

Зі списків з зазначенням П.І.Б, номерів квартир та підписів (т.1, а. с.143-144) вбачається, що ці списки стосуються мешканців будинку № 47 по вул.Червоноармійській та пл.Леніна, 17, і не вбачається доведення до відома цих мешканців тарифів на Послуги з утримання, які передбачалось затвердити.

- матеріали справи містять копію Протоколу громадських слухань з питання обговорення тарифів на послуги і утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в м.Олександрії від 15.07.2011 (т.1, а. с.84-88) до вищенаведеного рішення Олександрійської міської територіальної громади № 1 від 15.07.2011 (т.1, а. с.83).

Як зазначено у даному Протоколі, на порядок денний слухань внесене питання «Про обговорення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в м.Олександрії»; доповідачем з цього питання пропонується ОСОБА_7, заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, начальник управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування (т.1, а. с.86).

Водночас, про здійснення безпосередньо самого обговорення цього питання тарифів на Послуги з утримання і прийняття будь-якого остаточного рішення з цього питання під час громадських слухань ані у вказаному Протоколі, ані у рішенні № 1 від 15.07.2011 не зазначається.

Тобто ці документи не є належними доказами проведення громадських слухань та доведення до мешканців будинку № 42 по вул.Червоноармійській тарифів, які у подальшому були затверджені рішенням Виконкому № 628 від 05.08.2011.

Посилання скаржника (Виконкому) на те, що рішення № 629 від 05.08.2011 впливає на права та інтереси позивача лише в частині встановлення та введення в дію з 07.10.2011 тарифів на послуги з утримання будинку, в якому мешкає позивач, але позивач не наділена повноваженнями захищати інтереси мешканців інших будинків на території м.Олександрія, тарифи для утримання яких встановлені вказаним рішенням Виконкому, колегія суддів вважає такими, що суперечать вищенаведеним правовим нормам законодавства, у т. ч. Згідно з п.1 Порядку № 529, щодо розповсюдження рішень про затвердження тарифів на Послуги з утримання, зокрема, і на споживачів цих послуг, яким є і ОСОБА_2, як мешканка будинку по вул.Г.Усика (колишня Червоноармійська), 42 у м.Олександрія, а відтак і членом територіальної громади м.Олександрія.

При цьому ч.1 ст.3 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначає, що громадяни України реалізують своє право на участь у місцевому самоврядуванні за належністю до відповідних територіальних громад.

За приписами ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, враховуючи наведені норми чинного законодавства, прийняті відповідачем спірні рішення безпосередньо впливають як на її права члена територіальної громади, які гарантовані Конституцією України і Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», та і на права споживача послуг, передбачених Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

За таких обставин колегія суддів вважає правомірним задоволення судом першої інстанції позовних вимоги ОСОБА_2 про визнання незаконними та нечинними рішень № 629 від 05.08.2011 та № 763 від 06.10.2011.

Крім того, колегія суддів вважає обґрунтованим задоволення судом першої інстанції позовної вимоги про визнання незаконним та нечинним рішення № 264 від 28.04.2016 «Про встановлення скоригованих тарифів з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», через те, що хоча Виконком і мав право приймати скоригований тариф у відповідності до повноважень, наданих п.10 ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.8 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою КМУ від 01.06.2011 № 869 (в редакції станом на квітень 2016 р.), але коригування тарифів здійснено з врахуванням тарифів встановлених рішенням виконавчого комітету № 629 від 05.08.2011 (що не заперечується Виконком), яке судом визнано незаконним та нечинним, а тому, як наслідок, рішення від 28.04.2016 № 264 також є незаконним та нечинним.

При цьому суд першої інстанції вірно встановив, що рішення № 264 від 28.04.2016 не є регуляторним актом у розумінні Закону № 1160, оскільки частину 2 статті 3 доповнено абзацом згідно із Законом № 4231-VI від 22.12.2011, згідно з якою дія цього Закону не поширюється на здійснення регуляторної діяльності, пов'язаної з прийняттям: актів, якими встановлюються ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги.

Стосовно доводів апеляційної скарги позивача, колегія суддів зазначає наступне:

Скаржник (ОСОБА_2 М.) зазначає, що суд першої інстанції безпідставно прийняв відмову у задоволені позовних вимог решти оскаржуваних рішень, які суд помилково вважає похідними і які прийняті у порушення не тільки Закону № 1160, а й ще низки законодавчих актів вищої юридичної сили. При цьому за позицією позивача вказана решта рішень відповідача є регуляторними актами згідно з положеннями ст.1 Закону № 1160, оскільки регуляторним органом є місцевий орган виконавчої влади, а суб'єкт господарювання - КП «Житлогосп».

Колегія суддів вважає таку позицію позивача такою, що не відповідає приписам Закону № 1160, оскільки, як зазначено вище, для визначення акту регуляторним мають братись до ваги не лише субєктний склад і правовідносини, які регулює даний акт, а й предмет цих правовідносин.

З наведеного вище змісту рішень № 837 від 14.10.2010, № 138 від 17.02.2011, № 296 від 07.04.2011, № 575 від 07.07.2011 та № 762 від 06.10.2011, у визнанні незаконними та нечинними яких судом першої інстанції відмовлено, вбачається, що ці рішення не встановлюють нові тарифи на Послуги з утримання, а лише продовжують дії вже раніше встановлених (затверджених) тарифів на ці Послуги, тобто є похідними від основних рішень (про затвердження, введення в дію тарифів), а відтак не являються регуляторними актами у розумінні Закону № 1160.

Стосовно доводів скаржника (ОСОБА_2 М.) про те, що судом першої інстанції не розглянуто позовну вимогу про визнання незаконним та невідповідним правовому акту вищої юридичної сили, нечинним з моменту прийняття рішення Виконкому № 432 то колегія суддів зауважує, що рішенням № 432 від 19.06.2016 внесено доповнення в частині застосування тарифів «для інших споживачів, які знаходяться в цих будинках»до рішення Виконкому № 629 від 05.08.2011, яке, будучи основним, визнано судом незаконним та нечинним.

Стосовно доводів скаржника (ОСОБА_2 М.) про те, що суд першої інстанції, зазначаючи, що визнання акта суб'єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта, проігнорував, що системний аналіз прийняття судових рішень вищими інстанціями (ВСУ, ВАСУ) свідчить, що суд може уточнювати момент з якого нормативно-правові акти суб'єкта владних повноважень визнати нечинними, колегія суддів зазначає, що такі доводи не ґрунтуються на правових нормах і тому не приймаються до уваги, оскільки скаржником не наведено норму чинного процесуального законодавства яка б встановлювала обовязок суду уточнювати момент з якого нормативно-правові акти суб'єкта владних повноважень є нечинними. Певними ж правами, наданими суду, останній може користуватись на свій розсуд.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Водночас, за положеннями ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_2

Щодо доводів скаржника (ОСОБА_2 М.) про порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо строків розгляду справи, то колегія суддів зазначає, що такі доводи не можуть слугувати підставою для скасування постанови суду першої інстанції в силу приписів п.4 ч.1 ст.202 КАС України, оскільки колегією суддів не встановлено, що розгляд даної справи протягом певного часу призвело до її неправильного вирішення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що заявлені позивачем вимоги апеляційної скарги щодо «заміни» постанови Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.08.2017 повністю, не відповідають положенням Кодексу адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості заміни судових рішень за результатами їх перегляду судом апеляційної інстанції. При цьому положеннями Кодексу адміністративного судочинства України передбачена можливість зміни судового рішення за результатами їх перегляду судом апеляційної інстанції (стаття 201 КАС України).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційних скарг ОСОБА_2 та виконкому Олександрійської міськради не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 8 серпня 2017 р. у справі № 398/7667/14-а(2-а/398/38/16) залишити без задоволення.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 8 серпня 2017 р. у справі № 398/7667/14-а(2-а/398/38/16) залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко