Справа № 820/6402/16
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2017 р. м.Київ К/800/12355/17

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Мороз В.Ф.,

Черпіцька Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного підприємства «Імпресс» на постанову Харківського оружного адміністративного суду від 24 січня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі за позовом Приватного підприємства «Імпресс» до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року Приватне підприємство «Імпресс» звернулося з адміністративним позовом до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 18 серпня 2016 року №504050000/2016/000007/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 504050000/2016/00036.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав про безпідставність винесення відповідачем рішення про коригування митної вартості та її визначення за другорядним методом, оскільки ним надано всі необхідні документи для визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Вважав прийняті відповідачем рішення про визначення митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України протиправними та необґрунтованими.

Постановою Харківського оружного адміністративного суду від 24 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

При винесенні рішень суди попередніх інстанцій виходили із законності та обґрунтованості оскаржуваних картки відмови та рішення про коригування митної вартості товарів, оскільки позивачем під час митного оформлення не було надано всіх необхідних документів, передбачених ст.53 Митного кодексу України, що підтверджують митну вартість придбаного товару.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, Приватне підприємство «Імпресс» звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати, ухвалити нове, яким визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 18 серпня 2016 року №504050000/2016/000007/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 504050000/2016/00036.

У касаційній скарзі позивач зазначає, що імпорт товару в повному обсязі відповідає вимогам ч.1 ст.58 Митного кодексу України; у в графі 33 оскаржуваного рішення не вказано, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, та чому з поданих документів неможливо встановити дані складові. Вказує, що відповідачем були вказані надумані недоліки та розбіжності, які або відсутні, або ніяким чином не впливають на митну вартість імпортованих товарів. Крім того, зазначає, що суд апеляційної інстанції безпідставно погодився з митницею щодо ненадання документів стосовно витрат, пов'язаних з транспортуванням вантажу.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем Приватне підприємство «Імпресс» з метою митного оформлення товару (натуральний, тонкомелений, необроблений, що легко диспергується, білий вапняк, країна виробництва Туреччина, за цінами, наведеними в таблиці № 1, на умовах поставки СІК- Очаків, Україна), ввезеного на підставі укладеного з компанією «AND ENDUSTRIYEL HAMMADDELER DIS TICARET LTD STI» дистриб'юторської угоди від 01 квітня 2015 року №1/2015, надано до митниці митну декларацію від 18 червня 2016 року №504050000/2016/105520, у якій митна вартість товару визначена з використанням основного методу визначення митої вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Для митного оформлення товарів декларантом подано митному органу: коносамент від 04 серпня 2016 року №1; вантажну відомість від 04 серпня 2016 року б/н; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 01 липня 2016 року б/н; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 15 серпня 2016 року №3088; рахунок-фактуру (інвойс) від 29 липня 2016 року № 699270; додаткову угоду від 01 червня 2016 року № 01062016; додаткову угоду від 30 жовтня 2015 року № 29102-15; Додаток № 1 від 01 квітня 2015 року; Додаток № 2 від 01 квітня 2015 року; Додаток № 7 від 01 квітня 2015 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продаж від 01 квітня 2015 року № 1/2015; договір про надання послуг митного брокера від 23 липня 2015 року № 23-07-2015; інформацію про позитивні результати здійснення екологічного контролю товару (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампу від 04 серпня 2016 року № 2785; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (для товарів і транспортних засобів, що не підлягають екологічному контролю від 04 серпня 2016 року №2785; сертифікат про походження товару форми А № С 0203508 від 02 серпня 2016 року; лист від 10 серпня 2016 року б/н; лист від 10 серпня 2016 року вих. № 1008-16/01.

Під час перевірки правильності визначення митної вартості оцінюваного товару посадовими особами митного поста «Миколаїв - морський» спрацював ризик, згенерований автоматизованою системою аналізу управління ризиками за кодами: 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів» та 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів» з коментарем: «можливе заниження митної вартості товару. Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної фіскальної служби України від 11 вересня 2015 року № 689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до ч.ч.3, 4 ст.53 Митного кодексу України».

Митним органом за результатами перевірки наданих позивачем до митного оформлення документів встановлено, що подані документи містять розбіжності та неточності, а саме: у наданому до митного оформлення інвойсу від 29 липня 2016 року №699270 відсутні посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт) від 01 квітня 2015 року № 1/2015; відсутній підпис ОСОБА_3 та відтиск печатки ПП «Імпресс» на стор.2 додаткової угоди від 30 жовтня 2015 року № 29102015 до дистриб'юторської угоди від 01 квітня 2015 року № 1/2015; декларантом не надані документи, передбачені ч.(ііі) статті І дистриб'юторської угоди від 01 квітня 2015 року № 1/2015 стосовно витрат пов'язаних з транспортуванням вантажу; подані документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості; відповідно до умов дистриб'юторської угоди від 01 квітня 2015 року № 1/2015 ПП «Імпресс» є ексклюзивним дистриб'ютором компанії «AND ENDUSTRJYEL HAMMADDELER DIS TICARET LTD.STI. Туреччина». Тобто, у розумінні п.п.«Ь» п.4 статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року вони є пов'язаними особами. В зв'язку з тим, що заявлена митна вартість товару є значно нижчою аналогічних товарів, митний орган вважає, що пов'язаність осіб вплинула на заявлену митну вартість товару.

З урахуванням наведеного, між митницею та декларантом з метою обміну наявною інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів проведено процедуру консультації шляхом направлення на адресу декларанта електронного повідомлення.

В електронному повідомленні митним органом запропоновано декларанту протягом 10 календарних надати скановані копії додаткових документів, які підтверджують митну вартість товару: бухгалтерську документацію щодо оплати витрат пов'язаних з транспортуванням вантажу; каталоги, специфікації прейскуранти (прас-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також вказано, що відповідно до умов дистриб'юторської угоди від 01 квітня 2015 року № 1/2015 ПП «Імпресс» є ексклюзивним дистриб'ютором компанії «AND ENDUSTRIYEL HAMMADDELER DIS TICARET LTD.STI. Туреччина». Тобто, у розумінні п.п. „Ь" п.4 статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року вони є пов'язаними особами. В зв'язку з тим, що заявлена митна вартість товару є значно нижчою аналогічних товарів митний орган вважає, що пов'язаність осіб вплинула на заявлену митну вартість товару, а тому необхідно надати: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

На вимогу митного органу позивачем листом від 17 серпня 2016 року № 1708-16/11 надано додаткові документи: копію прайс-листа виробника; копію висновку ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 15 серпня 2016 року №3088. Проте, бухгалтерську документацію щодо оплати витрат пов'язаних з транспортуванням вантажу, передбачених ч.(ііі) статті І дистриб'юторської угоди від 01 квітня 2015 року № 1/2015 декларантом не надано.

У зв'язку із ненаданням декларантом додаткових підтверджуючих документів, наявності сумнівів щодо достовірності поданих документів та відсутністю даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товарів, 18 серпня 2016 року митним органом прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №504050000/2016/000007/2, відповідно до якого митну вартість визначено із застосуванням другорядного методу, зокрема, за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних товарів (аналогічних) товарів. Основою для визначення митної вартості є вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продані в Україну і час експорту яких є максимально наближений до митного оформлення оцінюваних товарів, товар № 1 за рівнем 0,0976 $/кг (МД №504050000/2016/102199 від 14.04.2016), товар № 2 за рівнем 0,1589 $/кг (МД № 504050000/2016/101224 від 02.03.2016). Тобто, митна вартість скоригована митницею до рівня митної вартості товарів, які були самостійно заявлені та оформлені ПП «Імпресс» за другорядним методом згідно №504050000/2016/102199 від 14.04.2016, МД №504050000/2016/101224 від 02.03.2016.

Також митним органом видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №504050000/2016/00036.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.4 ст.53 Митного кодексу).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 Митного кодексу України).

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України).

Як встановлено ч.1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

У відповідності до ч.5 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Як передбачено ч.6 ст.54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

За правилами ч.2 ст.55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частинами 2, 3 ст.58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця (ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України).

Відповідно до ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати, понесені покупцем (комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням); належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв'язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів); роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Той факт, що продавець і покупець пов'язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів. За наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце. У разі відсутності обґрунтувань з боку органу доходів і зборів необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів (ч.ч.12-14 ст.58 Митного кодексу України).

З урахуванням положень вищенаведених норм та встановлених судами попередніх інстанцій обставин у справі, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару.

Надання неналежних документів або часткове надання витребуваних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо необґрунтованості наведених відповідачем обставин, на підставі яких скориговано митну вартість, а саме:

- щодо наявності обмеження щодо прав Покупця на використання оцінюваних товарів ч.(ІУ) статті 1 дистриб'юторської угоди, то ч.(IV) статті 1 дистриб'юторської угоди жодним чином не обмежує права Покупця на використання оцінюваних товарів, адже в цьому підпункті мова йде про іншу продукцію, яка є конкурентною до імпортованої продукції, а не про оцінювану продукцію. Більше того, якщо Покупець виявить бажання імпортувати іншу конкурентну продукцію, то для цього треба тільки повідомити Продавця, жодних заборон або обмежень щодо використання продукції дистриб'юторська угода не містить. Вартість оцінюваного товару згідно угоди не поставлена в залежність від іншого подібного товару того ж виду;

- щодо підпису ОСОБА_3 на різних листах та дистриб'юторській угоді різний, то як вірно зазначено судами, суб'єктивна думка посадової особи митного органу, жодним чином не стосується оцінюваного товару. Вказані документи не містять розбіжностей у числових значеннях, отже - не можуть бути обґрунтованою підставою для коригування митної вартості;

- щодо того, що наданий декларантом висновок оцінювача від 15 серпня 2016 року №3088 стосується лише частини заявлених у митній декларації позицій інвойсу по товарам, слід зазначити, що отримання такого висновку є правом, а не обов'язком декларанта;

- щодо того, що відповідно до умов дистриб'юторської угоди Покупець є ексклюзивним дистриб'ютором Продавця. Тобто, у розумінні пп.«b» п.4 ст.15 Угоди про застосування статті УІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року вони є пов'язаними особами. Пов'язаність осіб вплинула на заявлену митну вартість товару, то згідно пп.(і) та (іі) пункту VІІІ Угоди взаємовідносини сторін є виключно взаємовідносинами Продавця та Покупця, Покупець не є агентом Продавця, жодних додаткових прав або обов'язків Продавець Покупцю не надавав. Тобто, у розумінні п.п. «b» п.4 ст. 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року вони не є пов'язаними особами. Згідно з Податковим кодексом України (п.14.1.159 ст.14) пов'язані особи - юридичні та/або фізичні особи, відносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють, з урахуванням визначених цією статтею критеріїв. Вказані критерії стосуються виключно корпоративних прав та корпоративного управління таких осіб. Продавець та Покупець не є пов'язаними особами ні в розумінні Податкового кодексу України, ні в розмінні Митного кодексу України, вартість продажу товару імпортеру не має жодних преференцій або знижок з боку постачальника, юридичне визнання партнерства по бізнесу в розумінні п.п.«b» п.4 ст.15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі також відсутнє.

Висновки ж судів попередніх інстанцій стосовно ненадання декларантом документів, передбачених ч.(ІІІ) статті 1 дистриб'юторської угоди, щодо витрат на транспортування товару, колегія суддів вважає передчасними та такими, що зроблені без повного та всебічного дослідження наявних документів та фактичних обставин.

Зокрема, суди визнали обґрунтованими висновки митого органу про ненадання ПП «Імпресс» документів щодо виконання Угоди, оскільки інформація щодо умов оплати, зазначена у інвойсі від 29 липня 2016 року №699270, не відповідає положенню п.(ііі) ст.1 Угоди, а саме: в інвойсі від 29 липня 2016 року №699270 виділення транспортних витрат із порту Іскендерун до порту призначення відсутнє.

Як передбачено ч.(ІІІ) статті 1 дистриб'юторської угоди, оплата здійснюється на протязі 90 днів від дати коносаменту. При цьому витрати пов'язані з транспортуванням з порту Іскендерун (Турція) до порту призначення Дистрибютор (тобто позивач) оплачує у вигляді передоплати. Дані суми відображаються в окремих додатках до угоди, які є невід'ємними її частинами.

Разом з цим, в Додатку №7 від 26 липня 2016 року до дистриб'юторської угоди від 01 квітня 2015 року №1/2015 сторонами визначено умови поставки товарів CFR - Очаків (Україна). При цьому умовою платежу вказано оплату суми 58035 дол.США протягом 10 днів від дати заходу судна в порт вивантаження, решта - відстрочення платежу на 90 днів від дати оформлення коносаменту. Інших умов платежу додаток №7 не містить.

Додатку № 6 до угоди, про який вказує суд апеляційної інстанції, в матеріалах справи немає.

Також, у комерційному інвойсі від 29 липня 2016 року №699270 визначено умови поставки CFR Очаків. Судами попередніх інстанцій вказані умови поставки відповідно до правил ІНКОТЕРМС, зокрема щодо розподілу витрат на транспортування вантажу, не досліджено.

Згідно листа брокера ТОВ «Квінта Логістик» від 23 березня 2017 року №2017/058 та акту обліку стояночного часу порту Очаків, судно з товаром зайшло в порт Очаків 15 серпня 2016 року. Тобто, ні на момент подання митної декларації, ні на момент винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості - 18 серпня 2016 року 10-денний термін оплати, встановлений додатком №7, щодо першого платежу ще не настав.

Ні судом першої, ні судом апеляційної інстанції вказані обставини, з наданням належної оцінки відповідним доводам позивача, не з'ясовані, не перевірені та не досліджені.

У відповідності з ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суди першої та апеляційної інстанції не перевірили та не надали належної оцінки фактичним обставинам справи, що не дає можливості суду касаційної інстанції визначитися у правильності висновків судів першої і апеляційної інстанцій.

Згідно ч.2 ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки судами порушені вимоги щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до ухвалення рішень, які не відповідають вимогам щодо законності та обґрунтованості і таке неправильне вирішення справи не може бути усунено судом касаційної інстанції, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «Імпресс» задовольнити частково.

Постанову Харківського оружного адміністративного суду від 24 січня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді