Справа № 826/20210/16
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 листопада 2017 року 08 год. 55 хв. № 826/20210/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: Головуючого - судді Дегтярьової О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомДочірнього підприємства «Аромат»
до Офісу великих платників податків ДФС
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулося дочірнє підприємство «Аромат» (далі також - позивач, ДП «Аромат») з позовом до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.09.2016 року № .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що висновки акта документальної позапланової невиїзної перевірки від 05.09.2016 року № 1349/28-10-14-03/30737268 про порушення дочірнім підприємством вимог пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України в частині не включення до звіту інформації про здійсненні протягом 2015 року контрольовані операції є безпідставними, оскільки контролюючий орган не врахував факт подання позивачем до моменту проведення перевірки уточнюючого звіту про контрольовані операції за 2015 рік з виправленням помилок. Також позивач вказує на те, що ч. 3 п. 120.3 ст. 120 Податкового кодексу України не передбачена відповідальність у випадку несвоєчасного декларування контрольованих операцій. За наведених обставин позивач вважає, що факт порушення пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України відсутній та відповідно у відповідача не було підстав для притягнення ДП «Аромат» до відповідальності за ст. 120 цього ж Кодексу, шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення від 16.09.2016 року №

У судовому засіданні, 01.11.2017 року представник позивач повністю підтримав заявлені позовні вимоги, а представник відповідача - проти позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні з посиланням на попередньо надані суду письмові заперечення від 13.04.2017 року і додаткові документи. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача посилався на те, що відповідно до баз даних АСМО «Інспектор» встановлено, що ДП «Аромат» протягом 2015 року вчинені операції з нерезидентом OLAM International LTD, які відносяться до контрольованих. Операції з вказаним контрагентом-нерезидентом дочірнім підприємством у поданому звіті про контрольовані операції за 2015 рік задекларовані не були. Станом на дату завершення документальної перевірки, а саме 10.06.2016 року ДП «Аромат» подано уточнюючий звіт про контрольовані операції за звітний 2015 рік (реєстр. № ), що, на думку відповідача, не виключає застосування штрафної санкції за фактом виявлення випадку недекларування платником контрольованих операцій.

01.11.2017 року в судовому засіданні судом було ухвалено перейти до письмового провадження.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Судом встановлено, а представниками сторін визнано у судовому засіданні 01.11.2017 року, що протягом 2015 року ДП «Аромат» здійснено ряд операцій з нерезидентами - Milkiland Corporation (Республіка Панама) та OLAM International LTD (Республіка Сінгапур), що відповідно до пп. 39.2.1.2 і 39.2.1.7 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України підпадають під категорію контрольованих операцій.

27.04.2016 року подав до відповідного контролюючого органу електронний звіт про контрольовані операції за 2015 рік (звітний) з додатками до нього, в тому числі - Відомостями про особу, яка бере участь у контрольованих операціях (далі за текстом - Звіт за 2015 рік). Відповідно до наявних у матеріалах справи роздруківок квитанцій № 1 і № 2 вказаний звіт (реєстр. № ) буд доставлений до МГУ ДСФ - Центрального офісу з обліку великих платників 27.04.2016 року. У цьому Звіті за 2015 рік позивав задекларував відомості про здійснені у період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року контрольовані операції на загальну суму 12 401 103 грн. (без вирахування непрямих податків), особу з якою вчинені такі контрольовані операції - Milkiland Corporation (Республіка Панама).

10.06.2016 року ДП «Аромат» за наслідками виявлення помилки у попередньо поданому Звіті за 2015 рік (звітний) подало електронний звіт про контрольовані операції за 2015 рік (уточнюючий) (далі за текстом - Уточнюючий звіт за 2015 рік), який за відповідно до роздруківок квитанцій № 1 і № 2 був доставлений МГУ ДСФ - Центрального офісу з обліку великих платників та зареєстрований за № того ж дня. В цьому Уточнюючому розрахунку дочірнє підприємство доповнило додатково задекларувало контрольовані операції за 205 рік з особою OLAM International LTD (Республіка Сінгапур) на суму 7 479 097 грн. (без вирахування непрямих податків).

В подальшому відповідачем 29.08.2016 року на підставі наказу від 17.08.2016 року № 586 та відповідно до пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39, пп. 78.1.15 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ДП «Аромат» з питання не включення останнім до звіту про контрольовані операції інформації про всі здійснені протягом 2015 року контрольовані операції. За результатами такої перевірки складений акт від 05.09.2016 року № 1349/28-10-14-03/30737268 за висновками якого позивач в порушення вимог пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України не включило до звіту про контрольовані операції за 2015 рік інформацію про всі здійсненні протягом звітного року контрольовані операції, а саме - про контрольовані операції з нерезидентом OLAM International LTD (Республіка Сінгапур) на суму 7 479 097 грн.

16.09.2016 Офісом великих платників податків ДФС прийнято податкове повідомлення-рішення № (форма «ПС»), яким позивачу відповідно до пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України та на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 120.3 ст. 120 цього ж Кодексу визначено суму штрафної (фінансової) санкції у розмірі 74 791 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення від 16.09.2016 року протиправним, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

При вирішення даного спору суд виходить з наступного.

Питання щодо складення та подання звіту про контрольовані операції та документації з трансфертного ціноутворення для податкового контролю врегульовано нормами п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України (далі за текстом - ПК України).

Відповідно до пп. 39.4.1, абз. 2 і 3 пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням звітним періодом є календарний рік.

Платники податків, обсяг контрольованих операцій яких з одним контрагентом перевищує 5 млн гривень (без урахування податку на додану вартість), зобов'язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 травня року, що настає за звітним, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Форма звіту про контрольовані операції встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а саме - Наказом Міністерства фінансів України від 18.01.2016 року № 8 «Про затвердження форми та Порядку складання Звіту про контрольовані операції», що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04.02.2016 року за № 187/28317.

Положеннями п. 1 - 3 розд. І зазначеного Порядку (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що звіт про контрольовані операції (далі - Звіт) складається платниками податків, обсяг контрольованих операцій яких з одним контрагентом перевищує 5 млн. гривень (без урахування податку на додану вартість).

Звіт подається до 01 травня року, що настає за звітним, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

При цьому, у разі якщо платником податку виявлено, що у раніше поданому Звіті інформація надана не в повному обсязі, містить помилки або недоліки, такий платник податків має право подати: Звіт з позначкою «звітний новий» у разі подання нового Звіту про контрольовані операції до 01 травня року, що настає за звітним; Звіт з позначкою «уточнюючий» (далі - уточнюючий Звіт) у разі його подання після 01 травня року, що настає за звітним.

Звіт з позначкою «звітний новий» та уточнюючий Звіт повинні містити повну інформацію про контрольовані операції за звітний рік, як передбачено при складанні основного Звіту (Звіту з позначкою «звітний»).

В силу приписів п. 120.3 ст. 120 ПК України неподання платником податків звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення або невключення до такого звіту інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу тягне за собою накладення штрафу у розмірі: 1 відсоток суми контрольованих операцій, незадекларованих у поданому звіті про контрольовані операції, але не більше 300 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі незадекларовані контрольовані операції.

Сплата таких фінансових санкцій (штрафів) не звільняє платника податку від обов'язку подання звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення.

Поряд з цим, нормам п. 50.1 ст. 50 ПК України передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

У свою чергу п. 50.2 ст. 50 цього Кодексу встановлено, що платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.

Це правило не поширюється на випадки, встановлені статтею 177 цього Кодексу.

З системного аналізу положень п. 50.1 і 50.2 ст. 50 ПК України та розд. І Порядку складання Звіту про контрольовані операції можна дійти правового висновку про те, що платник податків у разі виявлення помилок (інформація подана не в повному обсязі та/або наявні помилки чи недоліки), що містяться у раніше поданому ним звіті про контрольовані операції, має право з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу (1095 днів), та до початку проведення контролюючим органом документальних планових та позапланових перевірок такого платника подати уточнюючий звіт з відповідною позначкою.

Наявні матеріали справи свідчать, що позивач у відповідності до вищевказаних норм Кодексу та Порядку, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу (1095 днів), та до початку проведення відповідачем документальної позапланової перевірки подав Звіт за 2015 рік з позначкою «уточнюючий», який був прийнятий і зареєстрований 10.06.2016 року без зауважень. Даний Уточнюючий звіт містив відомості про всі здійснені позивачем упродовж 2015 року контрольовані операції, що не спростовано відповідачем.

З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про відсутність в діях ДП «Аромат» ознак правопорушення, передбаченого пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України, та не вбачає підстав у контролюючого органу для застосування до платника штрафної санкції за п. 120.3 ст. 120 ПК України.

При цьому, суд відхиляє посилання представника позивача на те, що про обставину допущеної помилки у Звіті за 2015 рік ДП «Аромат» дізналося за наслідками отримання письмового запиту Офісу великих платників ДФС від 02.06.2016 року № 12354/10/28-10-41-2-12 з питання надання інформації по взаємовідносинам з OLAM International LTD, як таких, що не відображені у звіті про контрольовані операції за відповідний період, оскільки норми чинного законодавства не ставлять право платника на подання уточнюючого розрахунку (звіту) в залежність від наведеної обставини.

Суд оцінює правову позицію відповідача про те, що факт подання платником звіту про контрольовані операції з позначкою «уточнюючий» не виключає підставу для застосування контролюючим органом до нього штрафної санкції згідно п. 120.3 ст. 120 ПК України, як таку, що суперечать положенням п. 56.21 ст. 56 ПК України. Так, нормою зазначеного пункту ст. 56 ПК України визначено, що у разі, коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Також при вирішенні даної справи суд враховує правову позицію, висловлену в остаточному рішенні Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справі «Щокін проти України», яке згідно із Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так, у вказаному рішенні Європейський суд з прав людини дійшов висновку про порушення прав заявника, гарантованих ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, зокрема, у зв'язку з тим, що національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника - платника податку, коли у його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст. ст. 69 - 71, ст. 94, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов дочірнього підприємства «Аромат» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС від 16.09.2016 року № .

3. Присудити на користь дочірнього підприємства «Аромат» (місцезнаходження: 01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, 10, ) судові витрати у розмірі 1 378,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДФС (місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11 г, ).

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя О.В. Дегтярьова