Справа № 802/1246/17-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1246/17-а

Головуючий у 1-й інстанції:Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

14 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Сушка О.О. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької митниці Державної фіскальної служби України на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до начальника Вінницької митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_4 про визнання протиправним і скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до начальника Вінницької митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_4 про визнання протиправним і скасування наказу.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року - без змін.

Представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та просила суд задовольнити її.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в обідній час 13.05.2017 року позивач поїхав на власному автомобілі додому. Приблизно за 10 хвилин до закінчення обідньої перерви ОСОБА_2, керуючи автомобілем, рухався в напрямку вулиці Брацлавської на роботу. Рухаючись вздовж готелю "Південний Буг", автомобіль почав зупинятись і остаточно став. Піднявши капот, ОСОБА_2 виявив перегрів охолоджуючої речовини двигуна в радіаторі, що призвело до аварійного припинення роботи двигуна. Залишити автомобіль на місці поломки позивач не міг, оскільки це б створило перешкоди іншим учасникам дорожнього руху. Поломка була усунена впродовж, приблизно півгодини, після чого, позивач прибув на робоче місце.

Начальник Вінницької митниці ОСОБА_4, побачивши запізнення ОСОБА_2 з обідньої перерви, наказав написати пояснення. ОСОБА_2, повідомивши, що запізнення сталось не навмисно, а перебуваючи в стані крайньої необхідності (потреби). Пояснення позивача, як він вважав, взято до уваги. Натомість, 19.05.2017 року начальник відділу чергових Вінницької митниці ДФС України ОСОБА_5 та перший заступник начальника митниці ОСОБА_6 подали ОСОБА_4 службові записки, які підтвердили навмисне скоєння ОСОБА_2 порушення правил внутрішнього розпорядку, яке виразилось у запізненні на 45 хв. з обідньої перерви 13.05.2017 року.

Наказом начальника Вінницької митниці ДФС України №346-о від 17.07.2017 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження.

Як слідує зі змісту пункту першого наказу за недотримання правил внутрішнього службового розпорядку відповідно до пункту 1 частини 1 статті 61 ЗУ "Про державну службу" від 10.12.2015 року, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження до ОСОБА_2, начальника управління адміністрування митних платежів Вінницької митниці ДФС. Підстава: службова записка начальника відділу чергових ОСОБА_5 від 19.05.2017 №02/02-80-40, службова записка першого заступника начальника митниці ОСОБА_6 від 19.05.2017 №1008/7/02-80/18, пояснення ОСОБА_2 Пунктами 2. 3. зазначеного наказу визначені похідні умови, пов'язані з накладеним стягненням.

Принципи правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначено Законом України "Про державну службу" №889-VIII.

Частина 1 ст. 1 Закону №889-VIII визначає, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави

Відповідно до положень частини 1 статті 8 Закону №889-VIII державний службовець зобов'язаний, зокрема, дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов'язки.

Частиною 1 статті 64 Закону №889-VIII встановлено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно до частини 1 статті 65 Закону №889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обовязків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення ( ч. 1 ст. 65 Закону №889-VIII ).

Відповідно до ч. 2статті 65 Закону №889-VIII дисциплінарними проступками є:

1) порушення Присяги державного службовця;

2) порушення правил етичної поведінки державних службовців;

3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу;

4) дії, що шкодять авторитету державної служби;

5) невиконання або неналежне виконання посадових обовязків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень;

6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку;

7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення;

8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця;

9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб;

10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби;

11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення;

12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного спяніння;

14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення.

Згідно з частиною 1 статті 66 Закону №889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Відповідно до частини 1 статті 67 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов'язків.

Згідно з частиною 3 статті 66 Закону №889-VIII у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 та 12 частини другої статті 65 цього Закону, суб'єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Суд також звертає увагу на те, що порядок застосування дисциплінарних стягнень визначається статтею 149 Кодексу законів про працю, яким визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Таким чином, до застосування дисциплінарного стягнення власник зобов'язаний відібрати від працівника письмові пояснення. Відсутність таких пояснень не перешкоджає застосуванню стягнення, якщо власник зможе довести те, що пояснення від працівника він зажадав, але працівник їх не дав. Як правило, таким доказом є акт, складений за підписом кількох осіб на підтвердження відмови працівника дати пояснення по суті порушення трудової дисципліни.

Але, під час прийняття дисциплінарного стягнення до позивача у вигляді зауваження необхідно було враховувати цілу низку факторів, ступінь тяжкості вчиненого проступку.

Суд наголошує на ту обставину, що ступінь тяжкості включає форму вини, хоча лише до вини і не зводиться; заподіяну порушенням шкоду; обставини, за яких вчинено проступок; попередню роботу працівника

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Строк повідомлення Кодексом законів про працю не визначено. Але діє триденний строк для повідомлення наказу про оголошення стягнення працівникові під розписку, визначений п. 31 Типових правил. Пропуск цього строку означає, що порушено порядок застосування дисциплінарного стягнення. Це може тягти визнання стягнення таким, що не має сили, хоча така позиція чітко в судовій практиці та науково-практичній літературі не висловлювалася.

Строк для застосування дисциплінарного стягнення визначено статтею 148 КЗпП України, у якій зазначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не враховуючи часу звільнення працівника від роботи, у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно науково-практичного коментарю ст. 148 КЗпП України слідує, що у принципі, приписує застосовувати дисциплінарне стягнення безпосередньо за виявленням порушень трудової дисципліни. Однак, цей припис законодавець залишив у вигляді загального положення, суворо обмеживши строк застосування стягнення одним місяцем з дня виявлення проступку. До цього місяця не зараховується час звільнення працівника з роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням працівника у відпустці (оскільки немає спеціальної вказівки, мається на увазі будь-яка відпустка, прямо чи побічно передбачена Законом "Про відпустки" або Кодексом законів про працю). Закон прямо не передбачає подовження граничного терміну для застосування дисциплінарного стягнення, що обчислюється з дня виявлення проступку, у зв'язку з проведенням службового розслідування на самому підприємстві, перевірки правоохоронними органами, а також у зв'язку з порушенням кримінальної справи, проведенням попереднього розслідування. Але слід враховувати, що ст. 148 КЗпП України передбачає обчислення місячного строку для застосування стягнення з дня виявлення не факту (дії, бездіяльності), а саме проступку. Виявлення проступку означає не тільки виявлення факту (дії), але і встановлення працівника, який порушив трудові обов'язки, характеру порушення, шкідливих наслідків правопорушення, причинного зв'язку між правопорушенням та шкідливими наслідками, вини працівника. Це дає деяку можливість власникові для продовження терміну, протягом якого він може застосовувати стягнення. Але йому непросто буде довести, що, виявивши факт (дію) в повний день, він зміг виявити проступок лише через 15 днів.

Очевидно, таке ж тлумачення частини першої ст. 148 КЗпП України лежить і в основі позиції Верховного ОСОБА_7, який вважає за можливе місячний строк обчислювати з дня закінчення службового розслідування, проведення якого передбачено відповідно до ст. 22 Закону "Про державну службу" щодо державних службовців протягом строку до двох місяців (п. 64 Застосування судами цивільного і цивільного процесуального законодавства. - К.: ОСОБА_8, 2003. - С. 91 - 92).

На відміну від інституту матеріальної відповідальності, який не обмежує строк притягнення до матеріальної відповідальності з дня заподіяння працівником матеріальної шкоди підприємству, установі, організації, інститут дисципліни праці не допускає можливості застосування дисциплінарного стягнення, якщо з дня порушення трудової дисципліни пройшло більше 6 місяців.

З огляду на вказані обставини, суд звертає увагу нате, що наказом начальника Вінницької митниці ДФС України №346-о від 17.07.2017 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження. Підстава: службова записка начальника відділу чергових ОСОБА_5 від 19.05.2017 №02/02-80-40, службова записка першого заступника начальника митниці ОСОБА_6 від 19.05.2017 №1008/7/02-80/18, пояснення ОСОБА_2

Безпосередньо з пояснень ОСОБА_2 видно, що воно підписано ним 13.05.2017 року, а у верхній лівій частині наказу міститься резолюція від 15.05.2017 року.

В наказі №346-о від 17.07.2017 року підставами прийняття вказано також службові записки начальника відділу чергових ОСОБА_5 від 19.05.2017 №02/02-80-40, службова записка першого заступника начальника митниці ОСОБА_6 від 19.05.2017 №1008/7/02-80/18.

Суд звертає увагу на те, що якщо момент виявлення правопорушення вважати не написання пояснювальної записки позивачем 15.05.2017 року, а службові записки від 19.05.2017 року, то на момент прийняття оскаржуваного наказу №346-о від 17.07.2017 року місячний термін, який визначено Кодексом законів про працю, а тому дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Тому, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першоїі інстанції, що на день прийняття оскаржуваного наказу 17.07.2017 року, термін притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 збіг.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Вінницької митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 17 листопада 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_7 ОСОБА_9