Справа № 822/2546/17
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2546/17

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

14 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С. ,

секретар судового засідання: Гіюк Д.М.

за участі:

представників позивача: Рудницької І.В., Шикіна А.В.

представників відповідача: Горобчишина С.В., Василенка А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "КЛАСТ", третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "ТОП ФАВОР" до Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛАСТ" звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України про скасування рішення.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Представники відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, просили вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Представники позивача заперечили проти задоволення апеляційної скарги.

Третя особа повноважного представника не направила, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

Згідно із ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Керуючись положеннями даної норми та враховуючи відсутність заперечень учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, колегія суддів вирішила провести розгляд справи за даної явки сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 24.03.2017 року між ТОВ "КЛАСТ" (Покупець) та фірмою ATLANTIK IPLIK VE HALI SAN.TIC.A.S,5., (Продавець) був укладений контракт № 1 від 24.03.2017 року про придбання килимів із текстильних матеріалів, за яким Продавець зобов'язується продати, а Покупець купити на умовах правил тлумачення торгових термінів згідно Інкотермс-2010 товари. Асортимент, кількість та ціна вказується у інвойсах до вказаного контракту.

Згідно контракту № 1 від 24.03.2017 року ввезено на митну територію України партію товару: килими для підлоги, ткані, нетафтингові, нефлоковані, ворсові машинного способу виробництва, оброблені, готові, із синтетичних волокон, різних кольорів та розмірів, 7640,84 м.кв., 1718 шт.: з поліпропілену - дизайну OPUS, 1802,12 м.кв., 463 шт., дизайну SILA, 4673,40м.кв., 959 шт.; з поліестеру - дизайну PESAN, 1165,32м.кв. 296 шт.

З метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару 07.08.2017р. декларантом ТОВ "КЛАСТ" до Хмельницької митниці Державної фіскальної служби заявлено товар за електронною митною декларацією, якій присвоєно № UA400030/2017, а також подано документи, необхідні для митного оформлення товару (згідно Доповнення №1 до МД № UA400030/2017).

На виконання вимог статтей 52, 53 Митного кодексу України до митної декларації позивач подав необхідні документи для митного оформлення товару, а саме: пакувальний лист б/н від 04.08.2017 року; інвойс АТК 809 від 04.08.2017 року; автотранспорту накладну 000329 від 04.08.2017 року; сертифікат походження товару ММ 0221926 від 04.08.2017 року; прайс; контракт №1 від №24.03.2017 р. на поставку товарів; договір №10 Про надання послуг по декларуванню товарів від 18.12.2015 р.; лист-відповідь на вимогу Митного органу про надання інформації від брокера; експортну декларацію 172701000ЕХ058803 від 04.08.2017 року.

Під час здійснення Хмельницькою митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією № UA 400030/2017, було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей. Тому, згідно частини 3 статті 53 МК України відповідач витребував у позивача додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) копію митної декларації країни відправлення; 2) виписку з бухгалтерської документації; 3) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 4) висновок про вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, та/ або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

Митним брокером позивача, ТОВ "ТОП "ФАВОР", 11.08.2017 року були надані усі витребувані документи до Хмельницької митниці ДФС.

11.08.2017 року відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA 400030/2017/000019/2 від яким визначив митну вартість товару за другорядним методом - за ціною договору щодо подібних товарів. При визначенні митної вартості товару згідно вказаного рішення відповідачем застосовано другорядний метод за ціною договору щодо подібних товарів, на підставі інформації щодо товарів митне оформлення яких вже здійснено, зокрема митної декларації № UA400030/2017/004691 від 03.04.2017 року.

В рішенні № UA 400030/2017/000019/2 від 11.08.2017 року відмова в оформленні митної вартості мотивована посиланням на право відповідача відмовити позивачу у разі не надання витребуваних документів, а також посиланням на те, що позивач не надав документи, що були витребувані.

Також 11.08.2017 року відповідач виніс картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA400030/2017/00139. Картка відмови мотивована неможливістю використання обраного декларантом методом визначення митної вартості.

Позивач зазначає, що вказані рішення відповідача є протиправними, адже ґрунтуються на хибних висновках відповідача щодо митної вартості товару ввезеного позивачем, в свою чергу дана ситуація призвела до того, що ним понесені непередбачені додаткові фінансові витрати в розмірі 116 000 грн. Тому позивач звернувся до суду із позовом про скасування вказаних рішень.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені відповідачем розбіжності не перешкоджали йому у визначенні митної вартості задекларованого позивачем товару за основним методом. Отже, рішення відповідача про коригування митної вартості №UA400030/2017/000019/2 від 11 серпня 2017 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA400030/2017/00139 від 11 серпня 2017 року, не відповідають вимогам МК України, тому їх необхідно визнати протиправними та скасувати.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Згідно частин 1, 2, 3 статті 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно частини 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування-з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частинами 1, 2 статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно частини 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості встановлений частиною 2 статті 53 МК України, а саме:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно частин 1, 2, 3, пункту 3 частини 6 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом-за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Встановлено, що позивач для проведення митного оформлення імпортованого товару 11.08.2017 року подав до митного органу згідно митної декларації № UA400030/2017/012768 до якої додав всі необхідні документи згідно вимог статтей 52, 53 Митного кодексу України.

Водночас відповідач вважає, що подані декларантом документи містять розбіжності, та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а для підтвердження заявленої митної вартості необхідно надати додаткові документи, а саме: 1) копію митної декларації країни відправлення; 2) виписку з бухгалтерської документації; 3) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 4) висновок про вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, та/ або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

Додатково надані документи (прайс-листи та копія митної декларації країни відправлення) містять розбіжності з документами, поданими відповідно до частини 3 статті 53 МК України, а саме: фактурна якість товару, зазначена в копії експортної митної декларації країни відправлення - 34412,60 доларів США, а відповідно до поданого рахунку-фактури - 35412,60 доларів США. В графі 44 копії експортної митної декларації країни відправлення окрім поданого рахунку-фактури наявні реквізити ще двох рахунків, які не подані до митного оформлення. Подані прайс-листи не містять всіх відомостей, що підтверджують числове значення митної вартості товарів, оскільки, в них вказано ціну товару, але не вказано за яку саме одиницю виміру її встановлено (штуки, квадратні метри, кілограми, чи інше, крім того в прайсах наявна колонка з ціною на умовах СІЗ, проте відсутнє місце та країна в яку товар має бути доставлено за такими цінами.

Оскаржувані рішення відповідача прийняті на підставі неподання позивачем до митного оформлення документів, які підтверджують складові митної вартості у відповідності до вимог частин 2, 8, 9 статті 52 та частин 2, 3 статті 53 МК України а саме: витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язаних з їх транспортуванням, вартість упаковки та пакувальних робіт, витрат на страхування оцінюваних товарів.

Разом з цим, відповідачем не обґрунтовано, чому на підставі поданих декларантом основних документів не можливо достовірно встановити митну вартість товару.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний-за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Із змісту статті 57 МК України вбачається, що основною умовою застосування кожного наступного другорядного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту є неможливість визначення митної вартості товарів шляхом застосування попереднього методу.

Картка відмови №UA400030/2017/00139 від 11.08.2017 року мотивована неможливістю використання обраного декларантом методом визначення митної вартості, разом з цим відповідачем не доведено обґрунтованості застосування обраного ним способу визначення митної вартості товару.

Висновки відповідача щодо неможливості визначення митної вартості товару за методом визначеним декларантом є необґрунтованими у зв'язку з наступним.

Верховний Суд України в постанові від 30 червня 2015 року 21-591а15 зазначив, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно статті 1 контракту № 1 від 24.03.2017 року укладеного між ТОВ "КЛАСТ" (Покупець) та фірмою ATLANTIK IPLIK VE HALI SAN.TIC.A.S.5., (Продавець) постачання товару здійснюється на умовах СІР у відповідності до "Інкотермс 2010".

Згідно СІР у відповідності до "Інкотермс 2010" CIP (Carriage and Insurance Paid Тo (... named place of destination) фрахт/перевезення та страхування оплачені до (... назва місця призначення).

Термін "фрахт/перевезення та страхування оплачені до" означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов'язаний оплатити витрати, пов'язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики і будь-які додаткові витрати після доставки таким чином товару. Однак, за умовами CIP на продавця також покладається обов'язок по забезпеченню страхування від ризиків втрати й ушкодження товару під час перевезення на користь покупця. Отже, продавець укладає договір страхування й оплачує страхові внески. Покупець повинен брати до уваги, що відповідно до умов терміна CIP від продавця потрібно забезпечення страхування з мінімальним покриттям. За умовами терміна CІР на продавця покладається обов'язок по митному очищенню товару для експорту. Даний термін може застосовуватися під час перевезення товару будь-яким видом транспорту, включаючи змішані перевезення.

Отже, надання позивачем документів, що підтверджують витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, витрат пов'язаних з їх транспортуванням, вартість упаковки та пакувальних робіт, витрат на страхування оцінюваних товарів є таким, що суперечить правилам "Інкотермс 2010" CIP, так як у наданому декларантом інвойсі витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, витрати пов'язані з їх транспортуванням, вартість упаковки та пакувальних робіт, витрати на страхування оцінюваних товарів включені в ціну товару.

При цьому, жодними нормами МК України чи інших нормативно-правових актів, прийнятих на виконання таких норм МК України суб'єктів декларування не зобов'язано деталізувати складові частини вартості товару зазначеної в інвойсах.

Таким чином, зазначені відповідачем розбіжності не перешкоджали йому у визначенні митної вартості задекларованого позивачем товару за основним методом.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року залишити без змін, а апеляційну скаргу Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України - без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 21 листопада 2017 року.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Смілянець Е. С.