Справа № 381/3859/17
Суддя: Чернишова Є. Ю.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі: секретаря Пруднікової П.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції у м. Одеса ДПП Іванової Валерії Вікторівни про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 17 жовтня 2017 року він на власному авто НОМЕР_1, рухався по трасі Одеса-Київ та його було зупинено працівником поліції з підстав, що нібито позивач рухався за межами міста без включених «ходових вогнів» в автомобілі, та не мав при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Постановою серії БР № 759490 від 17.10.2017 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 425 грн.

Позивач вважає, що дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, є протиправними, постанова не відображає дійснихобставин справи,винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

В судове засідання позивач не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, виходячи з чого, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній доказів

Вивчивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до постановисерії БР № 759490 від 17.10.2017 року, винесеної поліцейським УПП у м.Одеса ДПП сержантом поліції Івановою В.В., ОСОБА_3, на автодорозі Київ-Одеса керував транспортним засобом за межами міста без увімкнених денних ходових вогнів та не мав при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП та на нього накладено штраф в розмірі 425 гривень (а.с.4).

Суд вважає зазначену постанову незаконною з огляду на наступне.

За правилом частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Невідповідність рішення суб'єкта владних повноважень будь-якому з перелічених критеріїв є підставою для його скасування.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок.

За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення могли б бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно положень частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно із частиною першою статті 126 КУпАП.

Як встановлено судом, скоєння адміністративного правопорушення зафіксоване в неавтоматичному режимі, проте будь-яких доказів на підтвердження обґрунтувань порушення позивачем ПДР та наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП відповідачем не надано.

Дійсно, частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Суд не заперечуючи наявності у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу, однак вважає, що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинно компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Однак, відповідачем не надано суду ані запису з камери поліцейського або запису з відеореєстратора, не підтверджено також і поясненнями свідків.

Таким чином, відсутність належних та допустимих доказів не дає можливості встановити вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, відповідно до п. 2.1.ґ Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про дорожній рух", водій зобов'язаний пред'являти на вимогу поліцейського для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, встановлених законодавством, - страховий поліс (сертифікат).

Згідно з п. 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особаморганів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. Пунктом 21.2 ст. 21 цього Закону передбачено, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Суд, враховуючи те, що представником відповідача не надано доказів на підтвердження факту допущення позивачем порушень правил дорожнього руху (керування транспортним засобом за межами міста без увімкнених денних ходових вогнів) та винесення стосовно нього відповідної постанови, приходить до висновку, що відповідач за таких підстав не мав права зупиняти транспортний засіб для перевірки наявності у водія полісу страхування, оскільки це не є самостійною підставою зупинки автомобіля, передбаченою ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію".

Таким чином, враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає що спірна постанова прийнята з порушенням повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП орган при розгляді скарги на постанову про адміністративне правопорушення перевіряє законність та обґрунтованість постанови та може прийняти одне із рішення: як скасування постанови та закриття справи.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, відсутність події та складу адміністративного правопорушення виключає провадження у адміністративній справі, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Враховуючи вищезазначене та керуючись КУпАП, ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 94, 98, 158 - 163, 171-2 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову серії БР № 759490 від 17.10.2017 року, винесену поліцейським роти УПП у м.Одеса ДПП сержантом поліції Івановою Владиславою Вікторівною,про притягнення ОСОБА_5до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_5до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП - закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Фастівський міськрайонний суд Київської області з одночасним надісланням апеляційної скарги особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Є.Ю.Чернишова