Справа № 810/3202/17
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2017-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2017 року № 810/3202/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лиска І.Г., суддів Василенко Г.Ю., Панченко Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття виправленої декларації за 2016 рік та зобов'язати відповідача прийняти виправлену декларацію за 2016 рік.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 02.05.2017 ним було подано Е-декларацію, проте 27.07.2017 року позивачем виявлено, що декларація подана з недоліками. На запит позивача від 02.08.2017 року про надання можливості подати виправлену декларацію, відповідач повідомив про передбачені законодавством випадки подання виправленої декларації, при цьому питання про надання можливості подання уточнюючої декларації за 2016 рік вирішено не було. Позивач вважає, що дії відповідача щодо відмови у наданні дозволу позивачу подати уточнюючу декларацію за 2016 рік є такими, що порушують його права та законні інтереси.

Представник відповідача проти позову заперечував повністю, у задоволенні просив відмовити. В обґрунтування заперечень зазначив, що нормами чинного законодавства визначено строк протягом якого суб'єкт декларування може подати виправлену декларацію. Також відповідач зазначає, що відповідачем вжито усіх необхідних заходів щодо приведення норм Порядку у відповідність до закону. Крім того, відповідач стверджує, що позивач просить суд прийняти рішення, яке згідно з його ж твердженням як позивача в адміністративному позові може призвести до перевищення повноважень Національного агентства у разі його прийняття. Така правова позиція позивача є суперечливою.

Представники сторін подали до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

На підставі ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України колегією суддів ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегією суддів встановлено наступне.

ОСОБА_1 є головним лікарем Вишгородської центральної районної лікарні. Згідно ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції» позивач є суб'єктом на якого поширюється дія даного закону, тобто зобов'язання подачі Е-декларації.

02.05.2017 позивач подав Е-декларацію за 2016 рік до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Після подачі Е-декларації 27.07.2017 року позивач для пересвідчення вказаних даних вирішив перевірити подану Е-декларацію. Ним було встановлено, що Е-декларація подана незаповненою та всі розділи пусті.

Починаючи с 27.07.2017 по 08.08.2017 позивач намагався подати виправлену декларацію, однак подати виправлену декларацію йому так і не вдалося.

Позивач 02.08.2017 звернувся з листом №991 до НАЗК щодо надання дозволу на внесення змін до Е-декларації за 2016 р.

Листом Національного агентства від 02.08.2017 року позивачу повідомлено про передбачені законодавством випадки подання виправленої декларації, а саме, упродовж семи днів після подання декларації суб'єкт декларування має право подати виправлену декларацію.

Як вбачається з матеріалів справи 02.05.2017 о 22:12 год. позивач успішно подав декларацію. Згідно з витягу з ІТС Реєстр з зазначенням дати, часу, ір-адрес та тривалості сесій, якого вбачається, що позивачем після подачі декларації 02.05.2017 створено чернетку виправленої декларації та на протязі з 22:12 по 22:15 02.05.2017 та з 09:30 по 12:57 22.07.2017 позивач здійснював дії - «заповнює та переглядає». В подальшому 02.08.2017 позивачем сформовано нову декларацію на основі чернетки.

Позивач стверджує, що отриманою ним відповіддю відповідачем фактично не було вирішено питання надання позивачу дозволу подати уточнюючу декларацію за 2016 рік.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України «Про запобігання корупції» (далі по тексту - Закон №1700-VII).

Частиною 1 ст. 4 Закону №1700-VII передбачено, що Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 11 Закону №1700-VII до повноважень Національного агентства належать: здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вимогами ст. 1 Закону №1700-VII визначено, що суб'єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно ст. 3 Закону №1700-VII суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є, зокрема, народні депутати України.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону №1700-VII особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Частиною 4 ст. 45 Закону №1700-VII передбачено, що упродовж семи днів після подання декларації суб'єкт декларування має право подати виправлену декларацію.

У разі притягнення суб'єкта декларування до відповідальності за неподання, несвоєчасне подання декларації або в разі виявлення у ній недостовірних відомостей суб'єкт декларування зобов'язаний подати відповідну декларацію з достовірними відомостями.

Аналіз наведеної норми чинного законодавства дає колегії суддів підстави для висновку, що виявлення у декларації недостовірних відомостей зумовлює у суб'єкта декларування обов'язок подати відповідну декларацію з достовірними відомостями. Таким чином, суб'єкт декларування упродовж семи днів після подання декларації має право подати виправлену декларацію з достовірними даними.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що Законом №1700-VII прямо встановлено строк протягом якого суб'єкт декларування може подати виправлено декларацію.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач листом від 02.08.2017 повідомив позивача про передбачені законодавством випадки подання виправленої декларації, а саме, упродовж семи днів після подання декларації суб'єкт декларування має право подати виправлену декларацію.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи не вбачається тієї обставини, що позивач взагалі подав уточнюючу декларацію до Національного агентства. Крім того, будь-яких доказів які б підтверджували факт подачі позивачем уточнюючої декларації упродовж семи днів до відповідача, позивачем до суду надано не було, що також підтверджується витягом з ІТС Реєстру.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не було порушено норми чинного законодавства, а також законні права та інтереси позивача, щодо ненадання можливості подати йому уточнюючу декларацію, оскільки позивач самостійно не скористався даним правом визначеним Законом України «Про запобігання корупції».

Щодо твердження позивача, що його законні права та інтереси було порушено тим, що Національне агентство перевищило свої повноваження, то колегія суддів зазначає наступне.

Частиною першою статті 47 Закону визначено, що подані декларації включаються до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що формується та ведеться Національним агентством.

Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затверджений рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 3, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089 (далі - Порядок).

Абзацом другим пункту 7 розділу II Порядку (в редакції, яка діяла, до набрання чинності рішенням Національного агентства від 02.12.2016 № 132 «Про внесення зміни до Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.01.2017 за № 99/29967) було визначено, що якщо після спливання цього строку суб'єкт декларування виявить неповні чи неправильні відомості в поданій ним декларації (або у виправленій декларації), він повідомляє про це Національне агентство через персональний електронний кабінет та подає виправлену декларацію згідно з рішенням уповноваженої особи Національного агентства.

З метою приведення Порядку у відповідність до вимог Закону рішенням Національного агентства від 02.12.2016 № 132 «Про внесення зміни до Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.01.2017 за № 99/29967, абзац другий пункту 7 розділу II Порядку виключено.

Тобто, Національним агентством вжито усіх необхідних заходів щодо приведення норм Порядку у відповідність до Закону.

Отже, твердження позивача про бездіяльність відповідача щодо неприйняття виправленої декларації за 2016 рік спростовуються наявними у справі доказами, тому суд визнає дані твердження необґрунтованими.

Щодо вимог позивача про зобов'язання відповідача прийняти виправлену декларацію ОСОБА_1 за 2016 рік, то вони можуть застосовуватись лише за наявності протиправного рішення, дій чи бездіяльності, тобто є похідними від вимог про визнання протиправною бездіяльність, а тому відмова у задоволення первинних вимог є підставою для відмови у задоволенні і похідних від них вимог.

Отже, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Лиска І.Г.

судді Василенко Г.Ю.

Панченко Н.Д.