Справа № 803/1400/17
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року Справа № 803/1400/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А. Я.,

при секретарі судового засідання Шаблій Л.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача Новохатського Д.В., Міщук І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління екології та природних ресурсів Волинської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до управління екології та природних ресурсів Волинської обласної державної адміністрації (далі -управління) про визнання дій щодо не проведення преміювання за період з грудня 2016 року по липень 2017 року неправомірними та зобов'язання здійснити донарахування та виплату премій, надбавок в сумі 11 180 грн 50 коп. за вказаний період.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення вимог Закону України «Про державну службу» та Положення про преміювання державних службовців управління екології та природних ресурсів Волинської обласної державної адміністрації, затвердженого наказом управління екології та природних ресурсів Волинської обласної державної адміністрації від 10 листопада 2016 року №21 (далі - Положення про преміювання), за період з 23 грудня 2016 року по 11 серпня 2017 року позивачу неправомірно не нараховувались та не виплачувались премії, у зв'язку з чим позивачем недоотримано 11 180 грн 50 коп.

Відповідач в поданих суду письмових запереченнях від 01 листопада 2017 року №2155/115/2-17 пред'явленні позовні вимоги заперечив, мотивуючи тим, що встановлення надбавок за інтенсивність праці, які належать до стимулюючих виплат, є правом, а не обов'язком керівника, а виплата премій державному службовцю ОСОБА_4 залежить від його особистого внеску в загальний результат роботи управління з урахуванням таких критеріїв: ініціативність у роботі; якість виконання завдань, визначених Положенням про управління, про структурний підрозділ, у якому працює державний службовець, його посадовою інструкцією, а також дорученнями керівництва управління; терміновість виконання завдань; виконання додаткового обсягу завдань (участь у провадженні національних реформ, роботі комісій, робочих груп тощо). І виключно керівник - начальник управління наділений правом встановлення або не встановлення надбавок за інтенсивність праці, правом щодо виплати або не виплати премії працівникам управління відповідно до норм чинного законодавства. Враховуючи вищевикладене, просив в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, додатково зазначив, що за результатами щорічного оцінювання (атестування) службової діяльності у 2016 році роботу ОСОБА_4 оцінено «добре», що, на його думку, повинно було враховуватись при призначенні надбавок та премій начальником управління, як передбачено пунктом 5 Положення про преміювання. Крім того, зазначив, що начальник управління не приймав обґрунтоване подання (рішення) про не виплату позивачу надбавки та премії, що порушує право працівника на отримання надбавок та премій. З наведених підстав, просив позов задовольнити повністю.

Представники відповідача, кожен зокрема, в судовому засіданні позову не визнали з мотивів, викладених у письмових запереченнях проти позову, додатково зазначили наступне.

ОСОБА_4 за період роботи з грудня 2016 року по 11 серпня 2017 року на посаді начальника відділу комплексного управління, біоресурсів та природно заповідної справи управління екології та природних ресурсів Волинської обласної державної адміністрації притягувався до дисциплінарної відповідальності на підставі розпорядження голови Волинської обласної державної адміністрації від 09 серпня 2017 року №405 «Про оголошення догани ОСОБА_4.», а саме, щодо неналежного виконання посадових обов'язків при видачі дозволу на діагностичний відстріл від 26 грудня 2016 року №14. Інших дисциплінарних стягнень на ОСОБА_4 за період роботи з грудня 2016 року по 11 серпня 2017 року накладено не було. Водночас, зазначають, що відповідно до частини п'ятої статті 52 Закону України «Про державну службу» премії виплачуються в межах фонду преміювання залежно від особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу. Таким чином, враховуючи наведене, вважають, що встановлення надбавок за інтенсивність праці, які належать до стимулюючих виплат, є правом, а не обов'язком керівника, а виплата премій державному службовцю ОСОБА_4 залежить від його особистого внеску в загальний результат роботи управління з урахуванням критеріїв, передбачених Положенням про преміювання.

Просили в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з управлінням екології та природних ресурсів Волинської обласної державної адміністрації. Так, 08 липня 2004 року позивач прийнятий на посаду начальника інспекції з контролю за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів Державного управління та природних ресурсів в Волинській області, де працював на різних посадах. 19 листопада 2014 року позивач призначений на посаду начальника відділу з комплексного управління біоресурсів та природно-заповідної справи, та 11 серпня 2017 року звільнений з займаної посади за угодою сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з наказів управління екології та природних ресурсів Волинської обласної державної адміністрації від 23 грудня 2016 року №40-ос, від 29 березня 2017 року №7-ос та від 25 липня 2017 року ОСОБА_4 не було виплачено премію у грудні 2016 року, березні 2017 року та липні 2017 року.

Крім того, як вбачається з наказів управління екології та природних ресурсів Волинської обласної державної адміністрації від 26 січня 2017 року №2-ос та від 20 квітня 2017 року №9-ос надбавка за інтенсивність праці не була встановлена ОСОБА_4 керівником у січні 2017 року, квітні - червні 2017 року.

Вважаючи, що йому безпідставно за період з грудня 2016 року по липень 2017 року було не виплачено премію та надбавку за інтенсивність праці, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати. Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначаються Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII.

Відповідно до частини другої, третьої статті 50 Закону України «Про державну службу» Заробітна плата державного службовця складається з: 1) посадового окладу; 2) надбавки за вислугу років; 3) надбавки за ранг державного службовця; 4) виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця; 5) виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою; 6) премії (у разі встановлення).

За результатами роботи та щорічного оцінювання службової діяльності державним службовцям можуть встановлюватися премії. До премій державного службовця належать: 1) премія за результатами щорічного оцінювання службової діяльності; 2) місячна або квартальна премія відповідно до особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу.

При цьому загальний розмір премій, передбачених пунктом 2 цієї частини, які може отримати державний службовець за рік, не може перевищувати 30 відсотків фонду його посадового окладу за рік.

Згідно із частиною п'ятою статті 52 Закону України «Про державну службу» премії виплачуються в межах фонду преміювання залежно від особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу.

Типове положення про преміювання затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері трудових відносин, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Встановлення премій державним службовцям здійснюється керівником державної служби відповідно до затвердженого ним Положення про преміювання у відповідному державному органі, погодженого з виборним органом первинної профспілкової організації (за наявності).

Так, наказом управління екології та природних ресурсів облдержадміністрації від 10 листопада 2016 року №21 було затверджено Положення про преміювання державних службовців управління екології та природних ресурсів Волинської обласної державної адміністрації (далі - Положення про преміювання).

Пунктом 3, 4, 5 Розділу «Загальні положення» Положення про преміювання передбачено, що державним службовцям можуть встановлюватись такі види премій:

1) премія за результатами щорічного оцінювання службової діяльності;

2) місячна або квартальна премія відповідно до особистого внеску в загальний результат роботи управління.

Вид преміювання, передбаченого підпунктом 2 цього пункту, визначає начальник управління (у разі його відсутності - заступник начальника управління) залежно від особливостей виконання функцій і завдань, покладених на управління.

Встановлення премій державним службовцям проводиться начальником управління відповідно до затвердженого Положення про преміювання державних службовців управління екології та природних ресурсів Волинської обласної державної адміністрації, розробленого згідно з Тимчасовим положенням про преміювання державних службовців органів державної влади, інших державних органів, їхніх апаратів (секретаріатів).

Розмір премії державного службовця встановлюється начальником управління (у разі його відсутності - заступником начальника управління) з погодженням з головою обласної державної адміністрації шляхом видання відповідного наказу.

Згідно із пунктом 2 Розділу ІІ «Порядок визначення розміру премії державним службовцям управління» Положення про преміювання, розмір місячної або квартальної премії державного службовця залежить від його особистого внеску в загальний результат роботи управління з урахуванням таких критеріїв:

1) ініціативність у роботі;

2) якість виконання завдань, визначених Положенням про управління екології та природних ресурсів Волинської облдержадміністрації, його посадовою інструкцією, а також дорученнями керівництва управління та безпосереднього керівника державного службовця;

3) терміновість виконання завдань;

4) виконання додаткового обсягу завдань (участь у провадженні національних реформ, роботі комісії, робочих груп тощо).

Пунктами 2, 3, 4, 5, 9 Положення про застосування стимулюючих виплат державним службовцям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року №15 передбачено, що керівники державної служби в державному органі мають право встановлювати державним службовцям у межах економії фонду оплати праці додаткові стимулюючі виплати.

До додаткових стимулюючих виплат державним службовцям належать надбавки: 1) за інтенсивність праці; 2) за виконання особливо важливої роботи.

Надбавка за інтенсивність праці та надбавка за виконання особливо важливої роботи (далі - надбавки) встановлюються державним службовцям у відсотках до посадового окладу.

Надбавка за інтенсивність праці встановлюється державним службовцям з урахуванням таких критеріїв:

1) якість і складність підготовлених документів;

2) терміновість виконання завдань, опрацювання та підготовки документів;

3) ініціативність у роботі.

У разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи надбавки скасовуються або їх розмір зменшується.

Проаналізувавши наведені норми законодавства та наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що прийняття рішення про преміювання державного службовця є правом відповідного керівника, а не його обов'язком, а приводом для реалізації такого права є факти якісного виконання посадових обов'язків. Водночас, матеріали справи не містять доказів про належне виконання позивачем завдань, визначених Положенням про управління екології та природних ресурсів Волинської облдержадміністрації, його посадовою інструкцією, а також дорученнями керівництва управління та безпосереднього керівника.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про державну службу», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.Я. Ксензюк

Постанова в повному обсязі складена 20 листопада 2017 року.