Справа № 815/2532/17
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/2532/17

Категорія: 10.3.4 Головуючий в 1 інстанції: Глуханчук О. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Вербицької Н.В., Джабурія О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту населення інвалідів на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту населення інвалідів до комунального підприємства «Жилсервіс» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, -

В С Т А Н О В И В:

28.04.2017 р. Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту населення інвалідів звернулося до суду з позовом до комунального підприємства «Жилсервіс» (надалі - КП «Жилсервіс») про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів у 2016 році у розмірі 28023,26грн. та пені за порушення встановлених законодавством термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 123,31грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на помилкове застосування судом, при вирішенні справи, вимог законодавства, внаслідок чого просить постанову суду скасувати та прийняти нову про задоволення позову.

Згідно із п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання, належним чином повідомлені про розгляд справи, не прибули сторони, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Так, судом першої інстанції встановлено, що у лютому 2017 року КП «Жилсервіс» подано до Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік. /а.с.7/

Відповідно до вказаного звіту, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу на підприємстві відповідача у 2016 році складала 43 особи, норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів - 2 робочі місця, з яких кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність 2 особи.

На підставі вищезазначеного звіту Одеським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів було складено розрахунок адміністративно-господарських санкцій за 2016 звітний рік, в якому зазначено, що норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів на підприємстві у 2016 році складає 2 особи, середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність 1 особа, кількість робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів і не зайнятих інвалідами 1 та накладені адміністративно-господарська санкції на КП «Жилсервіс» у сумі 28023,26грн.

КП «Жилсервіс» не сплатило адміністративно-господарські санкції у строки передбачені законодавством, що змісило позивача звернутися до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність накладення на позивача адміністративно-господарських санкцій виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Господарським кодексом України, Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Частиною першою статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовують найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обовязковим платежем), обовязкова сплата яких передбачена Конституцією України та Податковим кодексом України, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у звязку зі скоєнням правопорушення.

Разом із тим, відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що він ужив усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, частиною 3 статті 18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» визначено, що державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Отже, забезпечення прав інвалідів на працевлаштування здійснюється або шляхом безпосереднього звернення інваліда до підприємства або звернення інваліда до державної служби зайнятості (з подальшим його направленням на підприємство, на якому є відповідні вакансії), а обов'язок підприємства по створенню робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатись пошуком інвалідів для їх працевлаштування.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 20 червня 2011 року у справі № 21-60а11, від 16 квітня 2013 року у справі №21-81а13.

З листа Кілійського районного центру зайнятості від 13 травня 2017 року №1107/30/03 судом встановлено, що протягом 2016 року КП «Жилсервіс» було надано до центру зайнятості 2 звіти за формою 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» в рахунок нормативу робочих місць для інвалідів від 11.04.2016 року та від 13.09.2016 року. /а.с.23, 33-40/

Так, відповідно до направлення на працевлаштування №0006001 від 16.06.2016 року Кілійським районним центром зайнятості було направлено для працевлаштування в КП Жилсервіс на робоче місце призначене для інваліда ОСОБА_1, яка належить до категорії громадян, що мають додаткові гарантії: інваліди, які не досягли пенсійного віку. Вказане направлення здійснено на запит відповідача про потребу у працівниках від 13.06.2016 року. /а.с.24/

Також за направленням Кілійського районного центру зайнятості на працевлаштування №00004001 від 30.08.2016 року, в КП «Жилсервіс» була працевлаштована ОСОБА_2 Вказане направлення здійснено на запит відповідача про потребу у працівниках від 30.08.2016 року. /а.с.28/

У зв'язку з тим, що відповідач ужив усіх залежних від нього заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, на нього не може бути покладена відповідальність за ненаправлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства інвалідів, які бажають працевлаштуватись.

На підставі викладеного, оскільки суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального закону та вирішив справу по суті правильно, тому постанова суду першої інстанції в порядку ст. 200 КАС України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту населення інвалідів залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Крусян

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія