Справа № 333/4260/17
Суддя: Наумова І. Й.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/4260/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючий суддя Наумової І.Й.,

при секретарі Кунець В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, адміністративну справу за позовом Комунарського районного відділу у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області до громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 про примусове видворення за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із вказаним позовом. В обґрунтування позивних вимог зазначено наступне.

02.08.2016 року до Комунарського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області звернувся громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3. Під час перевірки законності перебування на території України було встановлено, що ОСОБА_3 прибув на територію України з ОСОБА_1 ОСОБА_2 в 2010 році з приватною метою. Громадянин ОСОБА_3 має паспорт серії КВ 4165928 виданий 10.12.2014 року Посольством ОСОБА_1 ОСОБА_2 у м. Києві строком дії до 10.12.2019 року. Відповідно до наданого пояснення, ОСОБА_3 спільно мешкав із громадянкою України, з якою у шлюбі не перебував, та яка народила від нього дитину. Документ підтверджуючий народження дитини, ОСОБА_3 не надав. В порушення вимог ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ОСОБА_3 не має документа, який би підтверджував його право на постійне або тимчасове проживання в Україні. У зв'язку з ухиленням від виїзду з України після закінчення законного терміну перебування, Комунарським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області 02.08.2016 року у відношенні громадянина ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення ПР МЗП 135602 від 02.08.2016 року за ознаками частини 1 статі 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Начальником Комунарського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області 02.08.2016 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на громадянина ОСОБА_3 у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн. Накладене Комунарським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн. ОСОБА_4 виконане. 02.08.2016 року відповідно до статті 26 вищевказаного Закону України, Комунарським РВ у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області було прийнято рішення №10 про примусове повернення з України громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 02.08.2016 року за вих. №2312-3805 до Запорізької місцевої прокуратури №2 було направлено повідомлення про прийняття рішення про примусове повернення з України громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 Відповідач 02.08.2016 р. отримав другий примірник рішення про його примусове повернення та зобовязався виїхати за межі України не пізніше 31.08.2016 року. Відповідач належним чином був повідомлений, що у випадку невиконання рішення про примусове повернення до нього буде застосовано примусове видворення, відповідно до статті 30 вищезазначеного Закону України. У звязку з тим, що громадянин ОСОБА_3 порушивши строк перебування на території України, не маючи відповідних документів для проживання в Україні, не виконавши у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення з України, продовжує порушувати законодавство України та злісно ухиляється від виконання рішення про примусове повернення, позивач просить примусово видворити за межі України громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Також надала суду клопотання в якому просила затримати відповідача з поміщенням до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, оскільки є підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду про його примусове видворення за межі України.

Відповідач в судовому засіданні заперечував відносно задоволення даних позовних вимог. Додатково пояснив, що в 2010 р. приїхав на Україну, щоб працювати та допомагати матеріально своїм батькам, які проживали в ОСОБА_1 ОСОБА_2. Він бажає проживати в Україні, документи на тимчасове чи постійне проживання на території України не оформлював за браком часу. Зазначив, що на території України періодично проживає то в Харкові, то в Запоріжжі. Відповідач підтвердив, що після закінчення законного строку перебування на території України до теперішнього часу нелегально проживає на Україні.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини та правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 в 2010 р. прибув на територію України з ОСОБА_1 ОСОБА_2 з приватною метою за візою.

На період останнього в`їзду ОСОБА_3 на територію України, порядок в'їзду в Україну та виїзду з України іноземці визначався Правилами в'їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 1995 р. N1074, які діяли до 07.03.2012 р. (надалі - Правила). Відповідно до пункту 2 цих Правил, дія цих Правил поширювалась на всіх іноземців та осіб без громадянства, які прибувають в Україну, незалежно від їхнього статусу і мети приїзду, а також на юридичних і фізичних осіб в Україні, які приймають іноземців та осіб без громадянства чи надають їм послуги, якщо інше не передбачено законодавством України. Відповідно до пункту 11 Правил, в'їзд в Україну та виїзд з України може здійснюватися:

- іноземців та осіб без громадянства - за паспортним документом і за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в'їзду та виїзду не встановлено законодавством України;

- іноземців та осіб без громадянства, які навчаються у навчальних закладах України не менш як протягом одного року,

- за паспортним документом з відміткою згідно з додатком 3.

Пункт 19 даних Правил: Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну на законній підставі, можуть тимчасово перебувати на території країни за паспортним документом, зареєстрованим у порядку, встановленому цими Правилами. Паспортний документ подається іноземцем та особою без громадянства для реєстрації у пункті пропуску через державний кордон посадовій особі Державної прикордонної служби. Реєстрація проводиться на період короткотермінового перебування - для іноземців та осіб без громадянства з держав з візовим порядком

в'їзду на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в'їзду, якщо інший термін не визначено міжнародними угодами; для іноземців та осіб без громадянства з держав з безвізовим порядком в'їзду - на термін не більш як 90

днів протягом 180 днів з дати першого в'їзду, якщо інший термін не визначено міжнародними угодами. Додатком 4 до даних Правил встановлено Перелік держав, громадяни, яких можуть в'їжджати в Україну без віз, якщо термін перебування їх в Україні не перевищує 90 днів з дати в'їзду. ОСОБА_1 ОСОБА_2 не входило до переліку держав, громадяни яких можуть в'їжджати в Україну без віз.

Статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 р., який набрав чинності 25.12.2011 р., визначені підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України. Згідно ч. 16 даного Закону, іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до п.п.1,2 пункту 1 (зі змінами від 31.03.2015 р.) Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 р. № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи в разі вїзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком вїзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України; на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі вїзду за візою, оформленою до 11 вересня 2011 року.

Положеннями Закону України "Про імміграцію" від 07.06.2001 р. передбачено, що іноземці та особи без громадянства можуть іммігрувати в Україну на постійне проживання та отримати посвідки на постійне проживання в Україні, або відповідно до підстав визначених у частинах четвертій-п'ятнадцятій статті 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», отримати посвідки на тимчасове проживання в Україні.

В судовому засіданні встановлено, що після закінчення законного строку перебування ОСОБА_3 не покинув територію України. До теперішнього часу відповідач не має документа, який би підтверджував його право на постійне або тимчасове проживання в Україні, тобто подальших підстав для законного перебування відповідача на території України не має.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Згідно з ч.3 ст.26 вказаного Закону один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері захисту державного кордону.

02.08.2016 року начальником Комунарського РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області було прийнято рішення про примусове повернення за межі України іноземця громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобовязано його покинути територію України у термін до 31.08.2016 р. Згідно даного рішення, ОСОБА_3 прибув на територію України з ОСОБА_1 ОСОБА_2 в 2010 році з приватною метою, має паспорт серії КВ 4165928 виданий 10.12.2014 року Посольством ОСОБА_1 ОСОБА_2 у м. Києві строком дії до 10.12.2019 року. У зв'язку з ухиленням ОСОБА_3 від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, останнього притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 203 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. Відповідачем даний штраф сплачений. ОСОБА_3 постійного джерела існування на території України не має, проживає за рахунок випадкових заробітків. З даним рішенням ОСОБА_3 ознайомлений та отримав його копію під розпис 02.08.2016 р. Згідно відміток на даному рішенні, 02.08.2016 р. ОСОБА_3 зобовязався покинути територію України в строк до 31.08.2016 р., а також ознайомлений з вимогами ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства щодо видворення в примусовому порядку у уразі ухилення від виїзду за межі України у визначений термін. Дане рішення начальником Комунарського РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області від 02.08.2016 р. відповідачем оскаржене не було. Про прийняте вищезазначене рішення, начальником Комунарського РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області 02.08.2016 р. повідомлено прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2.

Згідно постанови начальника Комунарського РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області від 02.08.2016 р. серія ПН МЗП №135602, ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. Відповідачем даний штраф сплачений 02.08.2016 р., що підтверджується квитанцією №149.

У встановлений вищезазначеним рішенням начальника Комунарського РВ у м.Запоріжжі УДМС України строк 31.08.2016 р. відповідач не виконав дане рішення та залишився перебувати в Україні, в супереч вимогам цього рішення, вимогам законодавства та взятим на себе зобов'язанням.До теперішнього часу відповідач ухиляється від виконання вищезазначеного рішення про примусове повернення з України.

Згідно ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду.

Відповідно до частини восьмої статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» положення цієї статті не застосовуються до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Частиною першою статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлені підстави для заборони щодо примусового повернення чи примусового видворення або видачі чи передачі іноземця та особи без громадянства, а саме: іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн:

-де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

-де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, йелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

-де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

-де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Вказаний перелік підстав є вичерпний та такий, що не підлягає розширенню.

Підстави для заборони щодо примусового видворення відповідача, передбачені ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відсутні .

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, проаналізував правові норми, що регулюють встановлені судом правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, в звязку з чим підлягають задоволенню.

Обставин, передбачених ст. 31 Закону № 3773-VI , які б перешкоджали примусовому видворенню відповідача відсутні.

Клопотання представника позивача про затримання відповідача з поміщенням до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст.183-7 КАС України у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти одне з таких рішень: 1) взяти особу на поруки підприємства, установи чи організації; 2) зобов'язати іноземця або особу без громадянства внести заставу; 3) затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Судом встановлено, що відповідач незаконно перебуває на території України, рішення про примусове повернення його за межі України добровільно на протязі тривалого часу не виконує, неодноразово змінював місце проживання в Україні, за зазначеною ним адресою його проживання постійно не мешкає, офіційно не працевлаштований, постійного доходу не має, доказів про наявність родинних звязків на території України ОСОБА_3 суду не надав. Таким чином у суду є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішення про примусове повернення за межі України та ухилятиметься від виконання рішення суду про його примусове видворення, що є підставою для його затримання відповідно до ч.2 ст.183-7 КАС України та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 17, 18, 50, 71, 94, 158-163, 183-7, 256 Кодексу аміністративного судочинства України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Комунарського районного відділу у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області до громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 про примусове видворення за межі України - задовольнити.

Видворити за межі України громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Клопотання Комунарського районного відділу у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про затримання громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Затримати громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з поміщенням до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, на строк не більше 6 (шести) місяців.

Розяснити Комунарському РВ у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, що строк затримання іноземця може бути продовжений за їх адміністративним позовом, що подається кожні три місяці, але не більш як на дванадцять місяців.

Допустити негайне виконання постанови суду.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня її проголошення.

Оскарження постанови не зупиняє її негайного виконання.

Суддя Комунарського

районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_6