Справа № 750/9215/17
Суддя: Рахманкулова І. П.
Дата ухвалення: 2017-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/9215/17
Провадження № 2-а/750/1213/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Рахманкулової І.П.,

із секретарем Разумейко К.М.,

за участю представника позивача та третьої особи ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора роти №2 батальйону управління патрульної поліції в м. Чернігові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання незаконною зупинку автобуса та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Автотранс»,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора роти №2 батальйону управління патрульної поліції в м. Чернігові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання незаконною зупинку автобуса та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-2 КУпАП.

Позивач обґрунтував позов тим, що 13.09.2017 відповідачем винесено постанову серії ДР № 158433, згідно якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень. На думку позивача постанова є незаконною, винесена з порушенням його прав та чинного законодавства України та такою, що підлягає скасуванню, адже викладені у постанові обставини не відповідають дійсності. Зокрема, позивач вважає недоведеними висновки інспектора, що він перевозив більшу кількість пасажирів, ніж встановлено технічною характеристикою автобуса, яким він керував.

Представник позивача, який одночасно є й представником третьої особи, в судовому засіданні позовну заяву підтримав та пояснив, що постанову інспектор поліції виніс безпідставно, так як факти, викладені у оскаржуваній постанові не підтверджені жодними доказами. Представник позивача зазначив, що пасажири заходили до автобуса, були вільні місця, ще не всі встигли сісти, але місця для сидіння були, і інспектором поліції не надано доказів, що позивач здійснював міжміські перевезення та що в автобусі було більше пасажирів, ніж передбачено його технічною характеристикою. Також представник позивача у письмовому поясненні зазначив, що автобус позивача знаходився в м. Чернігові по вулиці Шевченка, 294, він виконував міські автобусні перевезення і не міг скоїти правопорушення, яке стосується тільки приміських і міжміських перевезень.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на наявність відеофіксації правопорушення, якою доводиться вчинення позивачем правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, представника відповідачів, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

З постанови серії ДР №158433, винесеної інспектором роти №2 батальйону управління патрульної поліції в м. Чернігові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 у справі про адміністративне правопорушення від 13.09.2017 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ст.121-2 ч.1 КУпАП вбачається, що 13.09.2017 водій ОСОБА_3, керуючи автобусом БАЗ А079 д.н.з. НОМЕР_1 перевозив пасажирів за маршрутом Чернігів Ушня в більшій кількості,ніж передбачено технічними характеристиками транспортного засобу.

При цьому, у постанові зазначено, що місцем розгляду справи є м. Чернігів, вул. Шевченка, 294, тобто на місці, де було зупинено автобус.

Представник позивача у письмовому поясненні зазначив, що автобус під керувавнням позивача був зупинений в м. Чернігові по вулиці Шевченка, 294, і оскільки водій виконував міські автобусні перевезення, а тому не міг скоїти правопорушення, яке стосується тільки приміських і міжміських перевезень.

Вказані доводи позивача представником відповідачів не спростовані, жодних доказів, які б вказували на міжміський маршрут перевезення пасажирів автобусом, яким керував позивач, не надано та у постанові не зазначено.

З матеріалів відео фіксації також не зафіксано маршрут, по якому рухався позивач. Крім того, з матеріалів відоофіксації, що надані представником відповідачів для огляду судом, не доводиться факт вчинення позивачем правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності. У момент зупинки не зафіксовано видиму кількість пасажирів у автобусі. Фіксація здійснена вже після розгляду справи та зафіксовано як пасажири заходять до автобуса, розсаджуються на вільні місця, при цьому видно, що деякі пасажири стоять, але в салоні є вільні місця.

Також в мотивувальній частині оскаржуваної позивачем постанови не зафіксовано ні кількість місць, передбачених технічною характеристикою транспортного засобу, яким керував позивач у момент його зупинки співвідповідачем, ні фактичну кількість пасажирів, які знаходилися в транспортному засобі в момент його зупинки, а також не зазначено яким саме документом підтверджено маршрут руху автобуса, оскільки він був зупинений у м. Чернігові, а не за містом.

Відповідно до п.21.1 Правил дорожнього руху України дозволяється перевозити пасажирів у транспортному засобі обладнаному місцями для сидіння в кількості, що передбачена технічною характеристикою так, щоб вони не заважали водієві керувати транспортним засобом і не обмежували оглядовість, відповідно до правил перевезення.

За таких обставин, зроблений відповідачем у постанові висновок про перевезення позивачем пасажирів в кількості більшій, ніж передбачено технічною характеристикою транспортного засобу, не доведений жодними належними доказами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Вчинення правопорушення, за яке особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності має бути підтверджено доказами, з яких будуть вбачатися достовірні обставини, які мають значення для вирішення справи.

Однак відповідачем в судове засідання не надано належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-2 КУпАП, а тому оскаржувана постановіа підлягає скасуванню.

Проте, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про визнання незаконною зупинки відповідачем автобуса, оскільки повноваження інспектора передбачені ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» та ст. 52-3 Закону України «Про дорожній рух», а тому зупиняючи автобус, інспектор діяв у межах повноважень, наданих йому чинним законодавством.

Керуючись статтями 2, 3, 94, 158 - 163, 171-2 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії ДР №158433, винесену інспектором роти №2 батальйону управління патрульної поліції в м. Чернігові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 у справі про адміністративне правопорушення від 13 вересня 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ст.121-2 ч.1 КУпАП.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення, в порядку встановленому статтею 186 КАС України.

С у д д я