Справа № 333/3750/17(2-а/333/199/17)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Головуючий у 1 інстанції Кулик В.Б.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 листопада 2017 рокусправа № 333/3750/17(2-а/333/199/17)
Приміщення суду за адресою: м. Дніпро, пр.Слобожанський, 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 21 вересня 2017 року у справі №333/3750/17(2-а/333/199/17) за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району (далі відповідач), в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати їй щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг;

- зобов'язати відповідача відновити їй щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з моменту припинення,

- судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з липня 2014 року у зв'язку з проведенням антитерористичної операції вона разом зі своїм чоловіком була вимушена покинути своє місце проживання у м.Донецьк та переміститись до м. Запоріжжя. З 12.01.2015 року позивачу та її чоловіку було призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання до 11.03.2015 року у сумі 884 грн. та з 12.03.2015 року до 11.05.2015 року у сумі 442 грн. щомісячно. Дізнавшись про припинення виплат щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг для працездатних осіб, які отримувала її сім`я з 12.01.2015 року, маючи статус внутрішньо переміщених осіб, вона звернулась до УПСЗН ЗМР по Комунарському району. За результатами розгляду звернення позивача, відповідач відмовив у відновленні виплат, посилаючись на п.3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінетів Міністрів України від 01.10.2014 року №505, відповідно до якого, особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до п.7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається. З 16.01.2017 року позивач працює та офіційно працевлаштована в ТОВ «Запорізька картонно-тарна фабрика», про факт працевлаштування повідомила відповідача, однак їй було відмовлено у відновленні виплат, у зв'язку з чим позивач і була вимушена звернутися до суду.

Постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 21 вересня 2017 рок позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району, щодо невідновлення ОСОБА_2 з 22 лютого 2017 року щомісячної адресної допомоги як особі, що переміщена з тимчасового окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району відновити ОСОБА_2 щомісячну адресну допомогу як особі, що переміщена з тимчасового окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 22 лютого 2017 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району на користь позивача судовий збір у розмірі 640 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що з 12.01.2015 року позивачу було призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання до 11.03.2015 року у сумі 442 грн., з 12.03.2015 року до 11.05.2015 року розмір допомоги зменшено на 50%, у період з 12.05.2015 року по 11.06.2015 року виплату допомоги припинено через не працевлаштування.

У поновленні виплати позивачу було відмовлено на підставі п.3 Порядку, яким встановлено, що особам працездатного віку, яким грошова допомоги була припинена відповідно до п.7 цього Порядку, грошова допомоги на наступний строк не призначається.

Пунктом 12 Порядку чітко зазначено умову поновлення допомоги: повідомлення про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги протягом місяця з місяця припинення її виплати. З моменту припинення виплати допомоги до моменту повідомлення позивачем про своє працевлаштування пройшло більше ніж один місяць, а тому управління від час прийняття рішення про відмову позивачу у призначенні допомоги, діяло на законних підставах.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та судом апеляційної інстанції підтверджено, що позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, у липні 2014 року вимушено покинула своє постійне місце проживання, у зв'язку з проведенням антитерористичної операції та переїхала до м.Запоріжжя.

Вперше щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг позивачу була призначена з 12.01.2015 року, у розмірі 442 грн. на термін з 12.01.2015 року по 11.03.2015 року, з 12.03.2015 року до 11.05.2015 року розмір допомоги зменшено на 50%, у період з 12.05.2015 року по 11.06.2015 року виплату допомоги припинено через не працевлаштування.

Згідно довідки №КФ000000001 від 15.05.2017 року, виданої ТОВ «Запорізька картонно-тарна фабрика» з 16.01.2017 року та на момент видачі довідки ОСОБА_2 працює на зазначеному підприємстві та займає посаду бухгалтера.

21.02.2017 позивач зверталась до УПСЗН ЗМР по Комунарському району з заявою для призначення виплати адресної допомоги, виплату допомоги було продовжено тільки на її чоловіка, інваліда I групи, а їй було відмовлено, з посиланням на відсутність правових підстав.

Не погоджуючись з такою відмовою позивач звернулась до суду з цим позовом.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII (далі-Закон № 1706-VII) встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначає Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затверджений постановою КМУ від 01.10.2014 року № 505 (далі - Порядок №505).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадімінстрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Абзацами 1, 5 пункту 3 Порядку № 505 визначено, що грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах, зокрема, для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім'ї).

Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 505, якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку, які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов'язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.

Аналіз вищезазначених норм свідчить, що грошова допомога у разі її припинення відповідно до пункту 7 цього Порядку не призначається лише на наступний строк, тобто чергові шість місяців.

Положення Порядку №505 не містять норми, яка б у подібних правовідносинах назавжди позбавляла права особу працездатного віку, яка працевлаштувалась та як і раніше має статус внутрішньо переміщеної особи на отримання грошової допомоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції стосовно того, що позивач має право на отримання щомісячної адресної допомоги як особі, що переміщена з тимчасового окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до приписів ч.3 ст.162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно-правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що він був повідомлений про факт працевлаштування позивача заявою від 21.02.2017 року, інших доказів того, що позивач раніше зверталася до відповідача з заявою про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати йому адресної грошової допомоги до суду не надано.

За наведених обставин колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про необхідність вийти за межі позовних вимог, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади та частково задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправними дії відповідача щодо не відновлення позивачу щомісячної адресної допомоги та зобовязання відновити зазначену допомогу з моменту звернення позивача з відповідною заявою.

Згідно з ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог в задоволенні яких було відмовлено сторонами не оскаржується воно колегією суддів не переглядається та залишається без змін.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району - залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2017 року у справі №333/3750/17(2-а/333/199/17) за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

ОСОБА_3