Справа № 805/2758/17-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2017 р. Справа №805/2758/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:11:05

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Христофорова А.Б.,

при секретарі Кульматицькій В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження позовну заяву Головного управління ДФС у Донецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДФС у Донецькій області звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 13 169,40грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач на момент звернення до суду, має податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб в розмірі 13 169,40грн., заборгованість з основного платежу в розмірі 12 933,41грн. виникла в звязку з несплатою узгодженої суми податкового зобовязання, самостійно визначеного відповідачем у податковій декларації від 17.07.2015року за № за 2015рік в сумі 5 310,16грн., та рішення про розстрочення грошового зобовязання №43/05-22-25 від 19.02.2015року за період з липня 2015року по грудень 2015року в сумі 7623,25грн. Окрім іншого, сума нарахованої пені з єдиного податку з фізичних осіб становить 235,99грн.Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через відділ документообігу суду надав клопотання про розгляд справи без участі представника.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що платіжним дорученням від 03.02.2015року за №22 ним були сплачені кошти в розмірі 13500грн. в рахунок сплати єдиного податку за 4 квартал 2014року, проте, ПАТ «Енергобанк» не перерахував вказані кошти на відповідні рахунки, що були зазначені в платіжному дорученні у звязку з віднесенням банку до категорії неплатоспроможних та запровадження з 13.02.2015року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Енергобанк». Разом з тим, відповідач вказав, що станом на 03.02.2015року на його розрахунковому рахунку №9501 у Відділенні №1 м. Словянська ПАТ «Енергобанк» залишались кошти в розмірі 13 567,67грн. Разом з тим, вказані кошти на момент розгляду справи не були повернуті відповідачу уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ «Енергобанк». Просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних підстав.

П.п. 20.1.34 п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Згідно до п. 41.2 ст. 41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно контролюючи органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Органом стягнення, у відповідності до приписів п.п. 14.1.137. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, є державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановленихцим Кодексом та іншими законами України.

Таким чином, позивач - є субєктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує повноваження надані йому Податковим кодексом України.

ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, 84116, АДРЕСА_1) до 28.04.2015року був зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця.

Як вбачається з матеріалів справи (дані інтегрованої картки платника податків з єдиного податку) за ОСОБА_1 обліковується податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб в розмірі 13 169,40грн.

Заборгованість з основного платежу в розмірі 12 933,41грн. виникла в звязку з несплатою відповідачем узгодженої суми податкового зобовязання, самостійно визначеного відповідачем у податковій декларації від 17.07.2015року за № за 2015рік в сумі 5 310,16 грн., та рішення про розстрочення грошового зобовязання №43/05-22-25 від 19.02.2015року за період з липня 2015року по грудень 2015року в сумі 7623,25грн.

Вказане рішення про розстрочення грошового зобовязання №43/05-22-25 від 19.02.2015року було прийнято податковим органом на підставі укладеного з відповідачем ОСОБА_2 про розстрочення податкових зобовязань від 19.02.2015року за №43/25-014 на загальну суму 13 929,90грн.

Водночас, сума податкового боргу, яка була предметом договору про розстрочення податкових зобовязань, згідно даних інтегрованої картки відповідача станом на 19.02.2015року складала 13 292,90грн. (залишок несплаченої суми єдиного податку, самостійно визначеного відповідачем у податковій звітності за 4 квартал 2014року), тобто є меншою ніж сума податкових зобовязань, що вказана в ОСОБА_2. Разом з тим, у рішенні про розстрочення грошового зобовязання №43/05-22-25 від 19.02.2015року, яке прийнято на підставі ОСОБА_2, податковим органом зазначена сума, на яку відповідачу було надано розстрочення сплати податкового зобовязання в загальному розмірі 13 292,90грн. Таким чином, судом встановлені розбіжності між даними стосовно суми, на яку відповідачу було надано розстрочення сплати податкового зобовязання, що зазначені в ОСОБА_2 та даними, що вказані у рішенні про розстрочення податкових зобовязань №43/25-014.

Так, рішенням про розстрочення податкових зобовязань від 19.02.2015року на період з 16.03.2015року по 15.12.2015року, тобто на 10 місяців з проплатами рівними частками у розмірі 1329,29грн. на місяць, було розстрочено суму податкового боргу з єдиного податку за 4 квартал 2014року.

Також, податковим органом платнику податків нарахована пеня в розмірі 235,99 грн., яка виникла у звязку з несвоєчасним погашенням податкових зобовязань з єдиного податку з фізичних осіб на виконання вимог п.п.129.1.1 п.129.1, п.129.4 ст.129 Податкового кодексу України.

На адресу боржника позивачем було надіслано податкову вимогу за № 1096-17 від 14.09.2016 року, яка отримана відповідачем 02.10.2016року.

Разом з тим, судом було досліджено надане відповідачем платіжне доручення від 03.02.2015року за №22 на суму 13 500грн. з призначенням платежу єдиний податок за 4 квартал 2014року, яке було прийнято до виконання Відділенням №1 м. Словянська ПАТ «Енергобанк», про що мається відповідний штамп банку.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) (частина 5 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»).

Згідно з частиною 7 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Платники, зазначені в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, які не мають банківського рахунку, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв'язку.

При цьому, приписами частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до пункту 1 частини 10 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» днем сплати єдиного внеску у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів вважається: день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Згідно положень статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (частина 10 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»).

Відповідно до пункту 2 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Згідно положень статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001року за №2346-III (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. Згідно положень пункту 22.4 статті 22 цього ж Закону при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання, погашення платником податків податкового зобов'язання відбувається в момент подання до банку платіжного доручення на перерахування суми податку до бюджету.

Приписами пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України передбачено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Таким чином, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено факт прийняття банком розрахункового документа позивача на виконання (а.с.31), а відтак платник податку не може нести відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язання зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 4 квартал 2014року.

Отже, з матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами по справі, що Договір про розстрочення суми податкових зобовязань відповідача з єдиного податку за 4 квартал 2014року було укладено сторонами у звязку з не виконанням банком своїх зобовязань, а саме, порушення порядку своєчасного та повного внесення/зарахування податків/зборів до бюджетів або державних цільових фондів.

Враховуючи попередні висновки суду щодо відсутності у відповідача відповідальності за несвоєчасне виконання зобов'язання зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 4 квартал 2014року, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення податкового боргу в сумі 7623,25грн., що виник згідно рішення про розстрочення податкових зобовязань від 19.02.2015року та пені в розмірі 235,99грн., що виникла за період з 16.06.2015року по 15.07.2015року згідно до вимог п.129.4 ст.129 Податкового кодексу України.

Стосовно позовних вимог щодо стягнення з відповідача податкового зобовязання, самостійно визначеного відповідачем у податковій декларації від 17.07.2015року за № за 2015рік в сумі 5 310,16грн., суд зазначає наступне.

Згідно даних інтегрованої картки платника податків, відповідачем з 19.02.2015року (день укладання ОСОБА_2 про розстрочення податкових зобовязань) та протягом 2015року були сплачені податкові зобовязання з єдиного податку в розмірі 9210грн., а саме, платіжними дорученнями від 10.03.2015року за №97 на суму 1350грн., від 18.03.2015року за №103 на суму 308грн., від 27.04.2015року за №108 на суму 2241грн., від 18.05.2015року за №109 на суму 5078грн., від 19.05.2015року за №QS22229909 на суму 233грн., які згідно приписів Податкового кодексу України були зараховані позивачем в рахунок сплати податкового боргу та пені з єдиного податку попередніх податкових періодів.

Враховуючи наведене, беручи до уваги сплату відповідачем податкового зобовязання з єдиного податку за 4 квартал 2014року платіжним дорученням від 03.02.2015року за №22 в розмірі 13 500грн. та сплату податкового зобовязання, самостійно визначеного відповідачем у податковій декларації від 17.07.2015року за № за 2015рік в сумі 5 310,16грн., зокрема, платіжними дорученнями від 18.05.2015року за №109 на суму 5078грн., від 19.05.2015року за №QS22229909 на суму 233грн., суд дійшов висновку про відсутність у відповідача податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб станом на момент розгляду справи.

Станом на момент звернення до суду з позовом та розгляду справи судом, податкове зобовязання з єдиного податку з фізичних осіб сплачене відповідачем, а отже, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні (ст. 86 цього Кодексу).

Відповідно до приписів статті 94 КАС України судові витрати не підлягають стягненню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 17, 86, 94, 158-163, 254, 257 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У позовних вимогах Головного управління ДФС у Донецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу. відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 13 листопада 2017 року. Постанова у повному обсязі складена 17 листопада 2017 року.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надісланням апеляційної скарги особою, яка її подає, до Донецького апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Христофоров А.Б.