Справа № 576/1755/17
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2017 р.Справа № 576/1755/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: П`янової Я.В.
Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Глухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 11.10.2017р. по справі № 576/1755/17
за позовом ОСОБА_1
до Глухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області
про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИЛА:
Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач), звернувся до суду з позовом до Глухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (далі - відповідач, Глухівське об`єднане УПФУ), в якому просив: визнати неправомірними дії Глухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року № 796-ХІІ; зобов`язати Глухівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року № 796-ХІІ, з 19 травня 2017 року.
Постановою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 11.10.2017 р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального права, а також на доводи та обставини, викладені в апеляційній скарзі.
Позивач в запереченнях на апеляційну скаргу погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу - безпідставною, у зв`язку з чим просить її залишити без задоволення, а постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 11.10.2017 р. - без змін.
Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Глухівському об`єднаному УПФУ. Після виникнення права на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до вимог статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, позивач особисто 24 липня 2017 року подав до Глухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області заяву про призначення пенсії, надавши відповідачу всі необхідні документи.
Рішенням Глухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області № 62 від 01.08.2017 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, через відсутність інформації про період участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Не погодившись з такими діями та рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вони є правомірними, обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України від 28.02.1991 року № 796 Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до ч.1 ст. 55 Закону Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів - 10 років.
Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджено Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.91 р. № 106.
Згідно зі ст. 65 Закону № 796-ХІІ документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.
Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженим Постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 р. № 1058-ІУ (зі змінами та доповненнями), зокрема, додаються: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, форму якої затверджено Постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 р. № 122; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (при призначенні пенсії за ст. 55 Закону № 796-ХІІ).
Основним документом, що визначає час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо в зоні відчуження являється довідка ф.122, яка видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами, організаціями, в складі яких працівник безпосередньо виконував роботи по ліквідації наслідків аварії.
У разі неможливості подання довідки за формою № 122 для визначення права на призначення пенсії надаються інші (первинні) документи, що підтверджують період роботи в зоні відчуження: первинні документи, що підтверджують періоди перебування в зоні відчуження: довідки про період роботи в зоні, табеля обліку робочого часу за період роботи в зоні, копії відомостей (особових) рахунків на виплату заробітної плати.
Як вбачається з матеріалів справи, в період з 21 червня 1986 року по 21 серпня 1986 року позивач перебував у відрядженні та приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження в м. Чорнобиль у складі автомобільної роти штабних машин військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується архівною довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 14.02.2017 р. № 179/1/1571, в якій зазначено: В наказах командира військової частини 39289 по стройовій частині, м. Київ, значиться:
- від 21 червня 1986 року №134 відображено вибуття ОСОБА_2 (подано мовою оригіналу - російською) у відрядження у складі автомобільної роти штабных машин в район мероприятий г. Чернобыль (номер в/ч не вказано);
- від 27 червня 1986 року № 142 відображено прибуття ОСОБА_3 (подано мовою оригіналу - російською) у складі водителей роты штабных машин с района мероприятий (номер в/ч не вказано);
- від 27 червня 1986 року № 142 відображено вибуття ОСОБА_3 (подано мовою оригіналу - російською) у складі водителей автороты штабных машин в район мероприятий (номер в/ч та мета відрядження не вказані).
В перевірених наказах командира в/ч НОМЕР_1 по стройовій частині за період з 28 червня - 30 листопада 1986 року прибуття ОСОБА_1 з відрядження не відображено.
В книгах алфавітного обліку військовослужбовців строкової служби в/ч НОМЕР_1 за період 1986 - 1988 роки значиться лише один військовослужбовець з прізвищем ОСОБА_4 (подано мовою оригіналу - російською).
В апеляційній скарзі відповідач посилається на той факт, що вищезазначена ОСОБА_5 довідка містить розбіжності у даних позивача (прізвище, ініціали відрізняються від паспортних даних), а тому вказаний документ не може бути прийнятий до уваги щодо підтвердження виїздів позивача у зону відчуження.
Проте, безпідставність вказаних доводів підтверджується книгами алфавітного обліку військовослужбовців строкової служби в/ч НОМЕР_1 за період 1986 - 1988 роки, де значиться лише один військовослужбовець з прізвищем ОСОБА_4 (подано мовою оригіналу - російською).
Також, колегія суддів зауважує, що очевидні помилки при складанні посадовими особами документів, які стосувались відрядження позивача, не можуть порушувати права останнього на соціальний захист.
Окрім того, перебування позивача у відрядженні та приймання ним участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження підтверджуються:
- довідкою військової частини, в складі якої позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС № 212 від 11.02.1993 року, в якій зазначено: Довідка рядовому ОСОБА_1 , що він дійсно приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 21 червня 1986 по 21 серпня 1986 в складі в/ч 39289, яка дислокувалась в м. Київ, і працював в зоні відчуження в м. Чорнобиль.
- довідкою Глухівського об`єднаного міського військового комісаріату Сумської області від 15 березня 2017 року № 22, в якій зазначено: Довідка видана в тому, що ОСОБА_1 , 1967 року народження, дійсно проходив військову службу в період з 26 травня 1985 р. по 27 червня 1987 р., в т.ч. в вч НОМЕР_1 з 04.01.1986 р. по 27.06 1987 р..
- військовим квітком НУ № 7566999, в якому на стор. 25 зазначено: С 21.06 по 21.08.1986 г. принимал участие в ликвидации последствий аварии на ЧАЭС (подано мовою оригіналу - російською).
- картонкою учета доз радиоактивного облучения рядового ОСОБА_1 (подано мовою оригіналу - російською), в якій зазначена доза радіоактивного опромінення в період з 21.06.1986 року по 21.08.1986 року.
Таким чином, вищезазначені документи підтверджують той факт, що позивач працював у зоні відчуження до 1 липня 1986 року - 10 днів, а з 1 липня 1986 року - 59 днів, та відповідно до частини 1 ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року № 796-ХІІ його пенсійний вік підлягає зменшенню на 10 років.
Вищезазначене спростовує доводи відповідача про відсутність належних первинних документів, які б підтверджували роботу позивача в зоні відчуження.
Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити на те, що відповідно до ст. 65 Закону № 796-ХІІ документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.
Отже, єдиним та основним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право на користування пільгами, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
З огляду на викладене, основним доказом участі позивача в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є дійсне, ніким не оскаржене та не скасоване посвідчення учасника ліквідації (категорія 2), видане на ім`я ОСОБА_1 , яке відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що позивач, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 10 років, тому відмова відповідача в призначенні позивачу пенсії із зниженим пенсійним віком, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є неправомірною, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Щодо посилання апелянта на те, що задовольняюючи позовні вимоги про зобов`язання Глухівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року № 796-ХІІ, з 19 травня 2017 року, суд перебрав на себе повноваження органів пенсійного фонду, колегія суддів зауважує таке.
Відповідно до ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.
Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем.
Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної в постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Крім того, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (Постанова Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі 826/4418/14).
Відповідно до приписів ч. 1 ст.244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Згідно з частинами 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що відмова позивачу в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року № 796-ХІІ, є протиправною, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Глухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області залишити без задоволення.
Постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 11.10.2017р. по справі № 576/1755/17 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя П`янова Я.В.
Судді Зеленський В.В. Чалий І.С.