Справа № 520/7874/17
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 520/7874/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Куриленко О.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Димерлія О.О., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Одесі апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Київського районного суду м. Одеси від 10 серпня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

07.07.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси із адміністративним позовом до Управління ПФУ в Київському районі м. Одеси (правонаступник Центральне об'єднане управління ПФУ в м. Одесі), в якому просила суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку її пенсії відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» у зв'язку з підвищенням заробітної плати за посадою, з якої була призначена пенсія;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату їй пенсії з 01.12.2015р., в розмірі 90% від підвищеного середнього заробітку зазначеного у довідці виданої 30.08.2016р. ДПІ в Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, №19354-К-15-53-05-26 із всіма складовими заробітної плати працюючого державного службовця за відповідною посадою, в якій зазначено посадовий оклад - 1723 грн.; надбавка за ранг - 100 грн.; надбавка за вислугу - 729,2 грн.; надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи (50%) - 1276,1 грн.; премія 191,9% - 3306,44 грн.; інші виплати (матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань) - 6951,73 грн. на які нараховані та сплачено внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, з урахуванням виплачених сум без обмеження максимального розміру пенсії.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 10 серпня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано дії Центрального об'єднаного управління ПФУ м. Одеси щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» у зв'язку з підвищенням заробітної плати за посадою, з якої була призначена пенсія - протиправною. Зобов'язано Центральне об'єднане управління ПФУ м. Одеси здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2015р. в розмірі 90% від підвищеного середнього заробітку зазначеного у довідці виданої 30.08.2016р. ДПІ в Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області №19354-К-15-53-05-26 із всіма складовими заробітної плати працюючого державного службовця за відповідною посадою, в якій зазначено посадовий оклад - 1723 грн., надбавка за ранг - 100 грн., надбавка за вислугу - 729,2 грн., надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи (50 %) 1276,1 грн.; премія 191,9% - 3306,44 грн.; інші виплати (матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань) - 6951,73 грн. на які нараховані та сплачено внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, з урахуванням виплачених сум без обмеження максимального розміру пенсії.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду 1-ї інстанції, представник Центрального об'єднаного управління ПФУ в м. Одесі 14.09.2017р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми процесуального і матеріального права, просив скасувати постанову Київського районного суду м. Одеси від 10.08.2017р. та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, сповіщених належним чином про дату, час і місце судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність належних підстав для її задоволення.

Судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивачка - ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1), з 23.03.2001 року перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в Київському районі м. Одеси та одержує пенсію по інвалідності призначену відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» 1993р.

07.09.2016р. ОСОБА_1 звернулась до Управління ПФУ в Київському районі м.Одеси з заявою про перерахунок/призначення пенсії згідно довідки ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 30.08.2016р. №19354/К/15-53-05-26.

Проте, 20.09.2016р. Управління ПФУ в Київському районі м. Одеси своїм рішенням №180928 відмовило позивачці у такому перерахунку пенсії у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015р. №889-VІІІ, яким скасовано, зокрема ст.37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-ХІІ, якою передбачалося право на проведення такого перерахунку пенсії.

Не погоджуючись з вищевказаними діями та рішенням пенсійного органу позивач звернулась до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог і відповідно, з неправомірності дій та спірного рішення відповідача.

Однак, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, не погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, статтею 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, у редакції, яка була чинною на момент призначення пенсії позивачу, передбачалось, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом, відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014р. №76-VIIІ, який набрав чинності з 01.01.2015 року, внесено зміни до ст.37-1 Закону №3723-ХІІ і її викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

При цьому, слід зазначити, що Законом України від 10.12.2015 року №889-VІІІ «Про державну службу» (який набрав чинності з 01.05.2016р.) Закон №3723-ХІІ визнано таким, що втратив чинність, крім окремих положень ст.37, що на цей час застосовується при первинному призначенні пенсії до осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

Тобто, статті 37, 37-1 Закону України №3723-ХІІ, з 01.05.2016 року втратили чинність.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону від 02.03.2015 року №213-VIIІ, у разі неприйняття до 01.06.2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Отже, на час підвищення посадових окладів державним службовцям та на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії, т.б. станом на 07.09.2016 року, стаття 37-1 Закону №3723-ХІІ втратила чинність.

Діюче законодавство України не містить положень, які б дозволяли застосовувати нормативно-правові акти, які втратили чинність.

Так, рішенням Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999 року визначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

При цьому, Закони №76-VII, №213-VIIІ та №889-VIІI не визнані неконституційними, а тому підлягають застосуванню.

Отже, з вказаного вбачається, що у відповідача на момент звернення позивача із заявою про перерахунок її пенсії на підставі довідки ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 30.08.2016р. №19354/К/15-53-05-26, не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача на підставі поданої нею довідки, оскільки у відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, також необхідно зазначити й про те, що спірна відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача фактично не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку вона отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист, а також суд звертає увагу на те, що як було встановлено вище, право на пенсію позивач набула не на підставі ст.37-1 Закону №3723-ХІІ, за якою вона просить здійснити її перерахунок, а на підставі зовсім іншої законодавчої норми - ст.21 Закону №2493-ІІІ із субсидіарним застосуванням ст.37 Закону №3723-ХІІ, і в даному випадку зміна редакції ст.37-1 Закону №3723-ХІІ є зміною законодавства, що, у свою чергу, змінює соціально-економічні права певного кола осіб.

Таким чином, за вказаних вище обставин, судова колегія, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, приходить до висновку про правомірність спірних дій відповідача, та, відповідно, здійснення своїх повноважень у спосіб передбачений Конституцією України та Законами України.

Також, одночасно необхідно звернути увагу й на той факт, що аналогічної правової позиції з цього спірного питання дотримується і ВАС України, зокрема, в своїх рішеннях від 11.01.2017 року №К/800/36773/16, від 25.01.2017 року №К/800/121/17, від 31.01.2017 року №К/800/2721/17.

Окрім того, ще слід врахувати й правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 року, в якому ЄСПЛ зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

При цьому, слід вказати, що у даному рішенні Європейський суд став на бік Держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи порушив норми матеріального і процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, до того ж, деякі висновки суду не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого у цій сфері законодавства.

Таким чином, за вказаних обставин та враховуючи, що судом 1-ї інстанції було частково порушено норми матеріального і процесуального права, судова колегія, діючи в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.202 КАС України, вважає за необхідне, скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195,197,198,202,205,207,254 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі - задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 10 серпня 2017 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити у повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.О. Димерлій

В.О. Скрипченко