Справа № 635/4444/17
Суддя: Караченцев І. В.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 635/4444/17
Провадження № 2-а/635/120/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року Суддя Харківського районного суду Харківської області - Караченцев І.В., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 приміського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій субєкта владних повноважень щодо відмови у здійсненні позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та зобовязання здійснити перерахунок, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 приміського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд визнати протиправною відмову ОСОБА_2 приміського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області у здійсненні їй перерахунку щомісячного довічного утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення на підставі довідки ОСОБА_2 апеляційного господарського суду № 164 від 30 березня 2017 року та зобов'язати ОСОБА_2 приміське обєднання управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання у розмірі 88 %, з включенням суми матеріальної допомоги, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання - з 15 грудня 2016 року.

В обґрунтування позову зазначає, що вона перебуває на обліку в ОСОБА_2 приміському обєднаному Управлінні Пенсійного фонду України Харківської області та з

15 грудня 2016 р. отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та наданої ОСОБА_2 апеляційним господарським судом довідки від 14.12.2016 р. №018154.

Для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням допомоги на оздоровлення 24.03.2017 р. відповідачу ОСОБА_2 апеляційним господарським судом взамін довідки від 14.12.2016 р. № 018154 була надана довідка № 164.

Рішенням ОСОБА_2 приміського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Харківської області їй відмовлено у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення на підставі довідки ОСОБА_2 апеляційного господарського суду від 24.03.2017 року № 164, з посиланням на те, що матеріальна допомога на оздоровлення не входить складу суддівської винагороди, оскільки не передбачена переліком, встановленим ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» . З вказаною відмовою позивач не погоджується, вважаючи, що посилання пенсійного органу на те, що матеріальна допомога на оздоровлення не входить до пенсійної винагороди є необґрунтованими, а тому звертається до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідач по справі ОСОБА_2 приміське обєднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області надав до суду письмові заперечення проти позову, згідно яких не погоджується з викладеними в адміністративному позові вимогами, вважає їх незаконними, безпідставними та необґрунтованими, зазначаючи, що позивач перебуває на обліку в Управлінні з 22.02.2009 р., отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування . 22.12.2010 р. на виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 25.02.2011 р. по справі №2-а-1155/11 Управління розпорядженням від 18.05.2011р. позивачу з 22.12.2010 року призначено пенсію державного службовця. На виконання постанови ОСОБА_2 апеляційного адміністративного суду від 05.08.2014 р. по справі №635/11258/13-а Управління розпорядженням позивачу з 09.08.2013 р. здійснено перерахунок призначеної пенсії в розмірі 88 % від заробітної плати з урахуванням розмірів заробітної плати, зазначених у довідках ОСОБА_2 апеляційного господарського суду № 04 від 09.01.2013 р., № 15, №16, №17 від 11.01.2013 р. та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум, без обмеження максимальним розміром пенсії. Відповідно до письмової заяви з 15.12.2016 р. ОСОБА_1 отримує щомісячне грошове утримання судді у відставці згідно довідки ОСОБА_2 апеляційного господарського суду від 14.12.2016 №018154

27.03.2017 року до Управління надійшла довідка ОСОБА_2 апеляційного господарського суду від 24.03.2017 №164.

Управління, розглянувши довідку, винесло рішення від 30.03.2017 р. №109433 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки відповідно до статті 133 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року № 2453-VI в суддівську винагороду не враховується матеріальна допомога, про що позивача повідомлено листом від 25.04.2017 №3204-05/44. Виходячи з матеріалів пенсійної справи позивача, на підставі заяви позивача від 15.12.2016 р. та довідки ОСОБА_2 апеляційного господарського суду від 14.12.2016 №018154 (що видана на підставі особового рахунку за грудень 2016р. (копії додаються)), розпорядженням Управління позивачу здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 15.12.2016 року. Вказана вище довідка не містила суми матеріальної допомоги на оздоровлення. Це рішення Управління не оскаржувалось, тому є чинним. 27.03.2017 р. до Управління надходить довідка ОСОБА_2 апеляційного господарського суду № 164 від 30 березня 2017 року.

Вказана вище довідка, на яку посилається позивач, видана ОСОБА_2 апеляційним господарськім судом 30 березня 2017 року за той самий період, та на підставі особового рахунку за грудень 2016р, містить також оклад 17600,00грн та надбавку 8800,00грн., окрім цього ще зазначена матеріально допомога у сумі 1466,67грн.

Таким чином відповідачу не зрозуміло з яких саме підстав ОСОБА_2 апеляційний господарській суд надає довідки за один період з різними сумами, та не відкликає попередню довідку №018154 від 14.12.2016, якщо вона видана не вірно. Та з яких підстав позивач просить здійснити перерахунок з 15.12.2016 р., якщо з заявою до Управління позивач звернулась 27.03.2017 р. (ст. 45 Закону № 1058).

Суд, дослідивши зібрані докази по справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасованими. При прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Суд, дослідивши зібрані докази по справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасованими. При прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Позивач ОСОБА_1 є суддею у відставці, що підтверджується відповідним посвідченням № 02224.

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" врегульовані правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів (далі Закон).

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установлених законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Відповідно до п.7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005р. № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рт/2013 справа № 1-2/2013 визнано такими, що не відповідають Конституції України:

- частину третю, перше, друге, трете речення частини пятої ст.138 закону України « Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ в редакції закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08. липня 2011 року № 3668-VІ;

- ст. 2 закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VІ в частині поширення її дії на закон України « Про судоустрій і статус суддів» від 07липня 2010 року № 2453-VІ;

- абзац другий пункту 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VІ, зі змісту якого вбачається, що виплата судді щомісячного довічного грошового утримання здійснюється без індексації, без застосування положень частини другої, третьої, про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року № 1058-ІV та без проведення інших перерахунків передбачених законодавством.

Цим же рішенням положення закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ в редакції закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VІ № VІ визнані неконституційними, які втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України цього Рішення.

Крім того, у вказаному Рішенні Конституційного суду України зазначено, що воно має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у звязку з правовідносинами, що виникли внаслідок дій і положень Законів України, визнаних неконституційними і воно є обовязковим для виконання на всій території України.

Згідно з п. 3 Рішення Конституційного суду України від 08.06.2016р.

за № 4-рп/2016 щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Згідно з ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів - суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Згідно Закону України "Про судоустрій та статус суддів" в редакції, що діяла на час припинення мною суддівських повноважень, розмір щомісячного довічного утримання становив 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та за кожний повний рік на посаді судді понад 20 років цей розмір збільшується на 2 %.

Відповідно до ст.ст. 133-134 цього Закону суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, а при наданні щорічної відпустки - виплачується, крім суддівської винагороди, допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода у грошовому виразі, що виплачується працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вищезазначеного Закону визначено структуру заробітної плати до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

При цьому, слід зазначити, що згідно з п. 2.3.3. Інструкції № 5 "Зі статистики заробітної плати" матеріальна допомога відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Додатком № 2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якій зазначається крім відомостей про судову винагороду інші виплати, які враховуються при призначенні (перерахунку) щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Відповідно до норм законодавства, зміст матеріальної допомоги полягає у виплаті грошових коштів. При цьому, виплата сум грошової допомоги здійснювалась позивачу систематично та включена в оподатковуваний дохід.

Аналіз наведених положень дає підставу для зазначення про те, що матеріальна допомога є складовою системи оплати праці судді.

Крім того, статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Частиною 1 статті 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20.02.2012 року № 21-430а11 та від 06.11.2013 року № 21-350а13, які в силу ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України та підтверджується практикою ОСОБА_2 апеляційного адміністративного суду від 31.01.2017 р. у справі № 591/6434/16-а та від 14.06.32017 р. у справі № 646/3126/17.

В той же час рішенням Конституційного суду України від 03 червня 2013 року визнано неконституційними положення частини третьої статті 138 України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ щодо звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів і визнано правильним положення частини третьої статті 138 вказаного закону до внесення в нього змін законом «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VІ.

Відповідно до п. 2.2 рішення Конституційного Суду Українивід 03 червня 2013 року № 3-рт/2013 справа № 1-2/2013: «Положення Конституції України стосовно незалежності суддів, яка є невідємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, повязані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу, права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової гілки влади».

Конституційний Суд України враховує попередні правові позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року, № 5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11жовтня 2005 року № 8рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008. Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невідємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у звязку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обовязків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Як зазначається в Рекомендації Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обовязки від 17 листопада 2010 року № (2010) 12, оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обовязкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у звязку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці (пункт 54).

Отже, положення статті 47 закону № 2453 узгоджуються з вимогами міжнародних актів щодо незалежності суддів і спрямовані на забезпечення стабільності досягнутого рівня гарантій незалежності суддів, які є необхідною умовою здійснення правосуддя, а також гарантією поваги до гідності людини‚ її прав та основоположних свобод».

У звязку з викладеним, суд вважає за необхідне визнати протиправною відмову ОСОБА_2 приміського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області у здійсненні їй перерахунку щомісячного довічного утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення на підставі довідки ОСОБА_2 апеляційного господарського суду № 164 від 30 березня 2017 року та зобов'язати ОСОБА_2 приміське обєднання управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання у розмірі 88 %, з включенням суми матеріальної допомоги, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання - з 15 грудня 2016 року.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 5 рішення Конституційного суду України від 03 червня 2013 року № 3-рт/2013 справа № 1-2/2013:: «частина третя статті 138 закону № 2453 не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів, а тому суперечить статті 126 Основного закону України».

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 6-14, 71, 72, 99-100, 122, 159-163, 167, 183-2, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 приміського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій субєкта владних повноважень щодо відмови у здійсненні позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та зобовязання здійснити перерахунок - задовольнити.

Визнати протиправною відмову ОСОБА_2 приміського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області у здійсненні їй перерахунку щомісячного довічного утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення на підставі довідки ОСОБА_2 апеляційного господарського суду № 164 від 30 березня 2017 року.

Зобов'язати ОСОБА_2 приміське обєднання управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання у розмірі 88 %, з включенням суми матеріальної допомоги, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання - з 15 грудня 2016 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до ОСОБА_2 апеляційного адміністративного суду через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В.Караченцев