Справа № 442/7608/17
Суддя: Курус Р. І.
Дата ухвалення: 2017-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 442/7608/17
Провадження № 2-а/442/261/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді: Курус Р.І.

з участю секретаря: Махняк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до патрульного інспектора Дрогобицького ВП ГУ НП України у Львівській області Папіш Наталії Андріївни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить скасувати постанову серії БР № 905787 від 20.10.2017 року про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену патрульним інспектором Дрогобицького ВП ГУ НП України у Львівській області Папіш Н.А. за ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. та закрити провадження у даній справі.

В обґрунтування позову покликається на те, що 20.10.2017 року о 15 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки "Volkswagen Passat" з номерним знаком НОМЕР_1, вона рухалася у напрямку центра міста та перед пішохідним переходом на вулиці Мазепи зупинилася для пропуску пішохода. Після хотіла продовжити рух, однак автомобіль заглух. Намагання завести машину і продовжити рух не дали результату. В автомобілі знаходився її чоловік, котрий тримав хвору дитину на руках, оскільки вони їздили на огляд до лікаря. Останній вийшов з машини, відкотив її у сторону, за пішохідний перехід, і, тільки сів за кермо, намагаючись завести автомобіль, як в цей час до них під'їхала машина патрульної служби. Поліцейська, незрозуміло відрекомендувавшись, звинуватила її чоловіка, ОСОБА_3, у порушенні правил паркування біля пішохідного переходу та попросила представити документи. Вона пояснила інспектору, що в даній ситуації вийшло непорозуміння, оскільки за кермом була саме вона і що це вимушена зупинка, на що інспектор у підвищеному тоні примушувала її сісти до машини, а її напарник погрожував надіти на неї кайданки за невиконання їхніх наказів. Однак вона попросила свого чоловіка відійти в сторону, а сама надала свої документи, так як була водієм. Не слухаючи жодних пояснень щодо вимушеної зупинки її транспортного засобу, інспектор заповнила постанову про адміністративне порушення. Постанова складалася патрульною без врахування її зауважень, пояснень та конкретної дорожньої обстановки, свідків опитано не було, що вважає порушенням. Протокол про адміністративне правопорушення не складався. Від підпису постанови вона відмовилася, оскільки протоколу з її поясненнями інспектор не склала. Разом з поліцейськими був громадян м. Києва, ОСОБА_4, який весь час стояв з ними, спостерігав, та підписав дану постанову, як випадковий свідок і пішов з поліцейськими. Це свідчить про те, що дії правоохоронців були незаконними, з порушенням законодавства, вчинялися однобоко, не об'єктивно, а тому вважає, що притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є незаконним, оскільки постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її складення, є незаконною, а тому підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі щодо неї - закриттю.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, пославшись на викладені в позовній заяві обставини, просить позов задоволити.

Патрульний інспектор Дрогобицького ВП ГУ НП України у Львівській області Папіш Н.А. в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву в якій відзначила, що заперечує щодо задоволення позовних вимог позивача, посилаючись на те, що вона діяла згідно чинного законодавства.

Вислухавши пояснення позивача, перевіривши письмові докази по справі, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до часткового задоволення з таких міркувань.

20.10.2017 року патрульним інспектором Дрогобицького ВП ГУ НП України у Львівській області Папіш Н.А. було винесено постанову серії БР № 905787 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адмінвідповідальності, потерпілих, свідків.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як роз'яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Виходячи з вимог статті 71 КАС України, відповідач повинен був довести, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, проте будь-яких доказів цього не надав. Так, відповідачем надано суду фото, на якому видно, що інспектор стоїть в присутності водія ОСОБА_1 біля автомобіля, який зупинений поза пішохідним переходом. Однак, як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_1, у зв'язку із встановленням в автомобілі газового обладнанням і повним використанням газу, автомобіль заглух і це була вимушена зупинка транспортного засобу.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд погоджується із доводами позивача, про те, що відповідачем не з'ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, всупереч ч. 2 ст.71 КАС України ним не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача і які б доводили достовірність порушенням позивачем Правил дорожнього руху України.

Тому спростувати пояснення позивача немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, оскільки наявні у справі докази, зокрема, постанова, не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З огляду на вищевказане, з врахуванням з'ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена.

Водночас суд зазначає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині закриття провадження по справі, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена суб'єктом владних повноважень оскаржується в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку адміністративного судочинства, що цілком узгоджується з статтею 17 КАС України, яка визначає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Таким чином, суд при розгляді позову при оскарженні постанови у справі про адміністративне правопорушення та прийняті рішення по справі має керуватися нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 2 ст. 162 КАС України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що до компетенції суду при вирішенні справ за правилами КАС України не належить вирішення питання про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки такі повноваження надані особам, уповноваженим вирішувати справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вимога позивача про закриття провадження у справі є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 247, 268, 287, 288, 289 КУпАП, ст. ст. 3, 11, 17, 18, 19, 69-71, 159-163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов задоволити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 905787 від 20.10.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальностіОСОБА_1 - скасувати.

В решті позову - відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя: Курус Р.І.