Справа № 761/34151/17
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
14 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Степанюка А.Г.,
суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.
при секретарі - Ліневській В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Міністерство оборони України, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -
У вересні 2017 року ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Відповідач, Київський МВК), третя особа Міністерство оборони України (далі Третя особа, Міноборони України), про:
- визнання протиправними дій Київського МВК щодо неправомірних вимог до змісту наданих документів до заяви ОСОБА_1 для призначення і виплати одноразової грошової допомоги;
- зобов`язання Відповідача оформити та подати до Департаменту фінансів Міноборони України документи Позивача на призначення та одержання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності внаслідок травми, отриманої при виконанні обов`язків військової служби.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.09.2017 року позовну заяву повернуто Позивачу з підстав, передбачених п. 6 ч. 3 ст. 108 КАС України, у зв`язку з тим, що дана справа окружному адміністративному суду, а не місцевому загальному суду як адміністративному.
Не погоджуючись із викладеним в ухвалі рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду. При цьому посилається на порушення судом норм процесуального права, наголошуючи, що оскільки позовні вимоги стосуються неправомірних дій Київського МВК з питань прийняття заяви та оформлення документів для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, даний спір підлягає розгляду і вирішенню місцевим загальним судом як адміністративним згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України.
У судовому засіданні представник Третьої особи проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав її необґрунтованості.
Інші учасники процесу, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явились.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, виходячи з такого.
Постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що даний адміністративний позов має вирішуватися окружним адміністративним судом, про що свідчить як суб`єктний склад сторін, так і заявлені до Відповідача позовні вимоги.
Однак, з такими висновками суду не можна погодитися з огляду на таке.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.
Виходячи з вищевикладеного, справи, в яких однією із сторін є орган державної влади, а предметом є спори фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу, зокрема, призначення, здійснення, надання, одержання соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг тощо підсудні місцевим загальним судам як адміністративним.
Як вбачається зі змісту позовної заяви та було вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 просив визнати протиправними дії Київського МВК щодо неправомірних вимог до змісту наданих документів до заяви ОСОБА_1 для призначення і виплати одноразової грошової допомоги та зобов`язати Відповідача оформити та подати до Департаменту фінансів Міноборони України документи Позивача на призначення та одержання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності внаслідок травми, отриманої при виконанні обов`язків військової служби.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно абз. 1 п. 10 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975, члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган).
При цьому, зі змісту п. 11 Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 року №389, вбачається, що такими уповноваженими органами є, зокрема, міські військові комісаріати.
Отже, оскільки предметом позовних вимог ОСОБА_1 є питання призначення одноразової грошової допомоги, що є гарантованою державою виплатою, оформлення документів для одержання якої здійснюється, зокрема, міським військовим комісаріатом за наслідками розгляду поданої особою заяви, судова колегія приходить до висновку, що даний спір підлягає розгляду і вирішенню місцевим загальним судом як адміністративним.
Наведені висновки узгоджуються з позицією Вищого адміністративного суду України, висловленою, зокрема, в ухвалах від 15.03.2017 року у справі №825/1138/16, від 21.03.2017 року у справі №825/555/16, від 10.07.2017 року у справі №642/1194/17.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з доводами Апелянта про те, що в силу положень п. 4 ч. 2 ст. 18 КАС України дана справа повинна розглядатися місцевим загальним судом як адміністративним, що було помилково залишено поза увагою суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Таким чином, враховуючи, що судом першої інстанції не було повно і всебічно характер та суть позовних вимог, останній прийшов до передчасного висновку про порушення правил предметної підсудності спорів, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 18, 160, 167, 195, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Міністерство оборони України, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії скасувати.
Справу направити до Шевченківського районного суду м. Києва для продовження розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Головуючий суддя А.Г. Степанюк
Судді В.В. Кузьменко
О.І. Шурко