Справа № 816/1512/17
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/1512/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Бойка С.С., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

08 вересня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправною та скасування відмови від 08 червня 2017 року № 7206/6-17 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :00:001:0662, що знаходиться на території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області; зобов'язання затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :00:001:0662, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідачем відмовлено у затвердженні проекту землеустрою з підстав віднесення земельної ділянки до особливо цінних ґрунтів, однак за даними агрохімічного паспорту на земельну ділянку, така земельна ділянка не відноситься до переліку особливо цінних ґрунтів. Таким чином вважає, що висновки відповідача не відповідають законодавству та фактичним обставинам. Крім того, звертав увагу на те, що за результатами розгляду клопотання позивача відповідачем не вирішено питання по суті звернення та не оформлено у вигляді відповідного документа наказу.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав.

У письмових запереченнях представник відповідача в обґрунтування правомірності відмови у затвердженні проекту землеустрою вказував, що у відповідності до крупно масштабного обслідування ґрунтів колгоспу "Дружба" Семенівського району Полтавської області частина земельної ділянки, яка проектується до відведення, представлена агровиробничою групою ґрунтів з шифром 53д, тобто відноситься до особливо цінних, відтак, затвердження такого проекту можливе лише після отримання висновку державної експертизи землевпорядної документації. Також під час прийняття рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою відповідачем враховано, що проект землеустрою, поданий на затвердження, розроблений ФОП ОСОБА_2, натомість висновок по якісній характеристиці ґрунту, долучений до проекту, розроблений КП "Полтавський районний центр земельного кадастру", при цьому у відповідача відсутні відомості щодо технічного забезпечення вказаного підприємства для проведення відповідних робіт по встановленню якісних характеристик ґрунту та визначення його агровиробничої групи /а.с. 120-123/.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи достатність наданих сторонами доказів та відсутність потреби допитати свідка чи експерта, суд, зважаючи на положення Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 14 листопада 2017 року перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Зважаючи на неявку в судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, відповідно до приписів частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що наказом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 29 липня 2015 року № 501/0/75-15-СГ позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га земель сільськогосподарського призначення державної власності із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області за межами населених пунктів /а.с. 22/.

Після розроблення проект неодноразово подавався відповідачеві на затвердження, однак за результатами розгляду клопотань позивача такий проект затверджений не був.

Не погоджуючись із відмовами у затвердженні проекту землеустрою, позивач разом з іншими громадянами звернувся до суду з адміністративним позовом.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року, що набрала законної сили 24 квітня 2017 року, адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправними відмов та зобов'язати вчинити дії - задоволено. Визнано протиправними та скасовано відмови Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, викладені у листах № 7430/6-16 від 16 вересня 2016 року, № 6468/6-16 від 22 серпня 2016 року, № 7432/6-16 від 16 вересня 2016 року, № 6466/6-16 від 22 серпня 2016 року, № 7431/6-16 від 16 вересня 2016 року, № 6469/6-16 від 22 серпня 2016 року, № 7429/6-16 від 16 вересня 2016 року, № 6470/6-16 від 22 серпня 2016 року у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих та території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області. Також, крім іншого, зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1, зареєстроване за вхідним № Т-12359/0/5-16 від 28 серпня 2016 року про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 2 га, розташованої та території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області, кадастровий номер :00:001:0662 з урахуванням висновків суду.

23 травня 2017 року позивачем подано до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 2 га, розташованої та території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області, кадастровий номер :00:001:0662 /а.с.119/.

На виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду у справі № 816/1986/16 від 02 березня 2017 року, яка набрала чинності 24 квітня 2017 року, Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянуто клопотання Т-12359/0/5-16 від 28 серпня 2016 року про затвердження проекту землеустрою, за результатами якого надіслано позивачу лист від 08 червня 2017 року № 7206/6-17 /а.с. 6/.

У вказаному листі зазначено, що мають місце розбіжності щодо агровиробничих груп ґрунтів, якими представлена земельна ділянка. Одночасно зазначено, що частина земельної ділянки, яка проектується до відведення, відповідно до матеріалів крупно масштабного обслідування ґрунтів колгоспу "Дружба" Семенівського району Полтавської області, представлена агровиробничою групою ґрунтів з шифром 53 д, яка у відповідності до статті 150 Земельного кодексу України та наказу Державного комітету України по земельних ресурсах № 245 від 06 жовтня 2003 року "Про затвердження переліку особливо цінних ґрунтів" відноситься до особливо цінних земель. Звернуто увагу, що відповідно вимог статті 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок із особливо цінних земель підлягають обов'язковій державній експертизі. Згідно вимог пункту 9 статті 118 Земельного кодексу України рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність приймається після отримання погоджених проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи).

Також у спірному листі зазначено про необхідність обґрунтувати з урахуванням вимог статей 25, 26, 28, 29, 50, 66 Закону України "Про землеустрій" долучені до проекту землеустрою додатки на сторінках 19-30, а саме матеріали обстеження ґрунтового покриву земельної ділянки ... від 11 травня 2016 року № 754, розроблені іншим виконавцем (розробником) документації із землеустрою (КП "Полтавський районний центр земельного кадастру"). Сам проект землеустрою розроблений ФОП ОСОБА_2

Крім того, у листі наголошено, що відповідно статті 50 Закону України "Про землеустрій" до проекту землеустрою необхідно долучити рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (див. наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 501/0/75-15-СГ від 29 липня 2015 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою з строком дії - один рік), матеріали землевпорядного проектування (див. графічний матеріал - земельний масив площею 57,8 га).

Враховуючи вищевикладене, у листі від 08 червня 2017 року № 7206/6-17 Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області вказано на відсутність правових підстав для задоволення клопотання позивача.

Не погодившись з вищевказаною відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку рішенню Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, викладеному у листі від 08 червня 2017 року № 7206/6-17, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту "ґ" частини 2 статті 25 Закону України "Про землеустрій" (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок є одним із видів документації із землеустрою.

За приписами частини 2 статті 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Абзацом 2 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час спірних правовідносин) визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Згідно із частиною 8 статті 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Так, частиною 1 статті 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

В силу положень частин 4, 5 статті 186-1 Земельного кодексу України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

За змістом частини 6 статті 186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Відповідно до частини 9 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

За змістом частин 10, 11 статті 118 Земельного кодексу України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Аналіз наведених положень Земельного кодексу України та Закону України "Про землеустрій" свідчить, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок підлягають погодженню у порядку статті 186-1 Земельного кодексу України (а в разі необхідності - обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації), після чого відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) зобов'язаний прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Як встановлено судом, підставою для рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про відмову позивачу у затвердженні проекту землеустрою, викладеного у листі від 08 червня 2017 року № 7206/6-17, стали наступні обставини: 1) віднесення частини земельної ділянки, яка проектується до відведення, відповідно до матеріалів крупно масштабного обслідування ґрунтів колгоспу "Дружба" Семенівського району Полтавської області, до агровиробничої групи ґрунтів з шифром 53 д, яка відноситься до особливо цінних земель, у звязку з чим проект землеустрою підлягає обов'язковій державній експертизі; 2) наявність у проекті матеріалів обстеження ґрунтового покриву земельної ділянки, розроблених іншим виконавцем (розробником) документації із землеустрою (КП "Полтавський районний центр земельного кадастру"), тоді як проект землеустрою розроблений ФОП ОСОБА_2; 3) необхідність долучення до проекту рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, матеріалів землевпорядного проектування.

Надаючи оцінку законності та обґрунтованості рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, оформленого листом від 08 червня 2017 року № 7206/6-17, суд враховує наступне.

Відповідно до положень частини 1 статті 150 Земельного кодексу України до особливо цінних земель відносяться: а) у складі земель сільськогосподарського призначення: чорноземи нееродовані несолонцюваті на лесових породах; лучно-чорноземні незасолені несолонцюваті суглинкові ґрунти; темно-сірі опідзолені ґрунти та чорноземи опідзолені на лесах і глеюваті; бурі гірсько-лісові та дерново-буроземні глибокі і середньо глибокі ґрунти; дерново-підзолисті суглинкові ґрунти; коричневі ґрунти Південного узбережжя Криму, дернові глибокі ґрунти Закарпаття; б) торфовища з глибиною залягання торфу більше одного метра і осушені незалежно від глибини; в) землі, надані в постійне користування НВАО "Масандра" та підприємствам, що входять до його складу; землі дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів; г) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, землі історико-культурного призначення.

За приписами абзацу 7 статті 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель підлягають обовязковій державній експертизі.

За твердженням відповідача, частина земельної ділянки позивача, яка проектується до відведення, належить до особливо цінних земель, з огляду на те, що відповідно до матеріалів крупно масштабного обслідування ґрунтів колгоспу "Дружба" Семенівського району Полтавської області, відноситься до агровиробничої групи ґрунтів з шифром 53 д.

Суд бере до уваги, що Перелік особливо цінних ґрунтів затверджено наказом Держкомзему України від 06 жовтня 2003 року № 245, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 жовтня 2003 року за № 979/8300 (надалі Перелік № 245).

У вказаному переліку визначено особливо цінні ґрунти у відповідній площі по різним частинам території України в залежності від агровиробничої групи ґрунтів, при цьому ґрунти агровиробничої групи 53 д віднесені до зазначеного Переліку.

Водночас пунктом 1 Приміток до Переліку № 245 визначено, що перелік особливо цінних груп ґрунтів складено відповідно до матеріалів природно сільськогосподарського районування території України.

В силу положень статті 179 Земельного кодексу України природно-сільськогосподарське районування земель - це поділ території з урахуванням природних умов та агробіологічних вимог сільськогосподарських культур.

Природно-сільськогосподарське районування земель є основою для оцінки земель і розроблення землевпорядної документації щодо використання та охорони земель /ч.2/.

Використання та охорона сільськогосподарських угідь здійснюються відповідно до природно-сільськогосподарського районування /ч.3/.

Порядок здійснення природно-сільськогосподарського районування визначається Кабінетом ОСОБА_6 України /ч. 4/.

В ході розгляду справи на вимогу суду відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що за матеріалами природно-сільськогосподарського районування території України, на підставі яких складено Перелік особливо цінних ґрунтів, земельна ділянка позивача, що проектується до відведення, відноситься до особливо цінних ґрунтів.

Посилання відповідача на матеріали крупно масштабного обслідування ґрунтів колгоспу "Дружба" Семенівського району Полтавської області, як на підставу для висновку про належність ґрунтів окремих земельних ділянок до особливо цінних, суд вважає необґрунтованими, оскільки чинним законодавством вказані матеріали не передбачені як підстава для визначення особливо цінних ґрунтів.

Крім того, суд бере до уваги, що зазначені матеріали складені у 1990 році, у звязку із чим можуть не враховувати зміни якісного стану ґрунтів .

Відповідно до пункту 1.2. Порядку ведення агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 11 жовтня 2011 року № 536, агрохімічний паспорт поля, земельної ділянки - документ, що містить дані щодо агрохімічної характеристики ґрунтів і стану їх забруднення токсичними речовинами та радіонуклідами, форма якого наведена у додатку до цього Порядку.

За змістом пункту 1.5. названого Порядку агрохімічна паспортизація орних земель здійснюється через кожні 5 років, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень - через кожні 5-10 років і є обов'язковою для всіх землевласників та землекористувачів.

Пунктом 1.6. вказаного Порядку встановлено, що відомості агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки використовуються в процесі регулювання земельних відносин при: передачі у власність або наданні в користування, в тому числі в оренду, земельної ділянки; зміні власника земельної ділянки або землекористувача; проведенні грошової оцінки земель; визначенні розмірів плати за землю; здійсненні контролю за станом родючості ґрунтів.

Cуд зазначає, що матеріали обстеження ґрунтового покриву земельної ділянки, які наявні у проекті землеустрою позивача, з урахуванням даних агрохімічного паспорту земельної ділянки, свідчать, що вказана ділянка не належить до особливо цінних ґрунтів за відповідними агровиробничими групами ґрунтів. У висновку про погодження проекту землеустрою враховано вказані матеріали та зазначено, що земельна ділянка не належить до особливо цінних земель.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними доказами тієї обставини, що частина земельної ділянки позивача, яка проектується до відведення, відноситься до особливо цінних земель.

Відносно посилань відповідача на те, що у проекті землеустрою наявні матеріали обстеження ґрунтового покриву земельної ділянки, розроблені іншим виконавцем (розробником) документації із землеустрою (КП "Полтавський районний центр земельного кадастру"), хоча проект землеустрою розроблений ФОП ОСОБА_2, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною 3 статті 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна для об'єктів будівництва III-V категорії складності, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Аналіз наведеної норми Закону свідчить, що матеріали обстеження ґрунтового покриву земельної ділянки не є обов'язковою частиною проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

У відповідності до положень статті 36 Закону України "Про землеустрій" ґрунтові, геоботанічні та інші обстеження земель при здійсненні землеустрою проводяться з метою отримання інформації про якісний стан земель, а також для виявлення земель, що зазнають впливу водної та вітрової ерозії, підтоплення, радіоактивного та хімічного забруднення, інших негативних явищ.

Отримана в процесі обстежень інформація використовується, зокрема, для: обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою (пункт "е" частини 2 статті 36 Закону).

З огляду на викладене, відмова відповідача у затвердженні проекту землеустрою з тих підстав, що обстеження ґрунтового покриву земельної ділянки розроблені іншим виконавцем, ніж розробником проекту землеустрою, не ґрунтується на нормах законодавства. Крім того, суд зауважує, що проект землеустрою позивача, поданий на затвердження, містить документи, що свідчать про підстави розробки обстеження ґрунтового покриву земельної ділянки КП "Полтавський районний центр земельного кадастру".

Доводи відповідача, викладені в листі від 08 червня 2017 року № 7206/6-17 про необхідність долучення до проекту рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, матеріалів землевпорядного проектування є також безпідставними та необґрунтованими, оскільки проект землеустрою містить копію наказу про надання дозволу на розробку проекту землеустрою /а.с. 22/, положення якого щодо чинності протягом 1 року суперечать вимогам Земельного кодексу України та Закону України "Про землеустрій", а також проект містить матеріали землевпорядного проектування /а.с. 81 87/.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, викладене у листі від 08 червня 2017 року за № 7206/6-17, про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 2 га, кадастровий номер № :00:001:0662, що знаходиться на території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області не містить законодавчо визначених підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою або залишення без розгляду такого проекту, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відносно позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, суд зазначає наступне.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо винесення наказів про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачі земельних ділянок у користування є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету ОСОБА_6 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_6 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про зобов'язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :00:001:0662, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області, з огляду на втручання в дискреційні повноваження відповідача, є такими, що виходять за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають.

Однак, з метою повного та належного захисту прав позивача, відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 (зареєстроване за вхідним № Т-12359/0/5-16 від 28 серпня 2016 року) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 2 га, кадастровий номер № :00:001:0662, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області з урахуванням висновків суду.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, викладене у листі від 08 червня 2017 року за № 7206/6-17, про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 2 га, кадастровий номер :00:001:0662, що знаходиться на території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 (вхідний номер Т-12359/0/5-16 від 28 серпня 2016 року) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 2 га, кадастровий номер :00:001:0662, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя С.С. Бойко