Справа № 809/1146/17
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10700/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.
суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.
при секретарі судового засідання: Дутка І.С.
за участі представника позивача: Семчука В.І.
представника відповідача: Бондаренко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.09.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до т.в.о. начальника Західного територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ), третя особа на стороні відповідача командир окремого загону спеціального призначення ЗТУ НГУ про визнання незаконним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Т.в.о. начальника Західного територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ), третя особа на стороні відповідача - командир окремого загону спеціального призначення ЗТУ НГУ про визнання незаконним та скасування наказу № 282 від 25.07.2017 та зобов`язання до вчинення дій..
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що вищевказаний наказ № 282 від 25.07.2017 виданий за результатами службового розслідування, яке проведено упереджено та з порушенням вимог чинного законодавства. Крім того, зазначено, що позивача у липні 2017 року незаконно позбавлено премії у зв`язку із накладенням на нього дисциплінарного стягнення у вигляді «догани». Просив позов задоволити.
Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.09.2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Постанову суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги у повному обсязі.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.
Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що ОСОБА_1 проходить службу в окремому загоні спеціального призначення Західного територіального управління Національної гвардії України у військовій частині НОМЕР_2 на посаді командира 2-ї бойової групи парашутно-десантної групи спеціального призначення зі званням лейтенанта.
На підставі рапорту командира окремого загону спеціального призначення та наказу начальника Західного територіального управління Національної гвардії України від 03.07.2017 за № 247 проведено службове розслідування за фактом відсутності на службі військовослужбовця окремого загону спеціального призначення ЗТУ НГУ лейтенанта ОСОБА_1 29.06.2017 та його неналежної поведінки по відношенню до командування підрозділу.
Службовим розслідуванням підтвердилися відомості, що стали підставою для його проведення, а факт порушення лейтенанта ОСОБА_1 пропоновано вважати дисциплінарним проступком.
25.07.2017 за підсумками проведеного службового розслідування т.в.о. начальника ЗТУ НГУ видав наказ № 282, яким позивачу оголошено «догану» за відсутність без поважних причин на шикуванні та хамську поведінку по відношенню до командування підрозділу.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Закон України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України».
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців обов`язок свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Згідно ст. 28 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України є єдиноначальність, яка полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконанні зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів статутів Збройних Сил України.
Статтею 1 Закону України «Про Дисциплінарний Статут Збройних Сил України», військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку правил; встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про Дисциплінарний Статут Збройних Сил України» визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Згідно ст. 5 Закону України «Про Дисциплінарний Статут Збройних Сил України» встановлено що, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків. Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.
Статтею 45 Закону України «Про Дисциплінарний Статут Збройних Сил України» передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Статтею 83 Закону України «Про Дисциплінарний Статут Збройних Сил України» встановлено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2014 за №82 передбачено, що службове розслідування проводиться у разі невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини.
Згідно пункту 1.5 Інструкції, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа (якщо вона встановлена), стосовно якої воно має бути проведено, термін проведення та посадові особи, яким доручено його провадження. Службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником) чи доручено іншій посадовій особі.
Судовою колегією під час розгляду справи встановлено, що 27.06.2017 року після виписки з лікувального закладу позивач прибув у підрозділ і подав рапорт на відпустку за станом здоров`я, разом з довідкою ВЛК №285 від 27.06.2017 року командиру окремого загону підполковнику ОСОБА_2 , однак останній рапорт не прийняв, мотивуючи тим, що закінчився робочий день. Даний факт встановлений в судовому засіданні. Це підтвердив в суді ОСОБА_1 , а також і сам командир загону підполковник ОСОБА_2 .
Згідно ст.59 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» командир зобов`язаний виявляти чуйність та бути уважним до підлеглих, поєднувати вимогливість і принциповість з повагою до їх честі і гідності, вникати в проблеми їх побуту, забезпечувати соціальну та правову захищеність, у разі необхідності клопотати за них перед старшими командирами (начальниками); знати потреби і запити особового складу приймати рішення за його заявами, скаргами та іншими зверненнями.
Відповідно до п. 22.12 «Положення про військово-лікарську експертизу у ЗС України», затвердженого наказом МО України №402 від 14.08.2008 року постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у звільненні від службових обов`язків або у відпустці за станом здоров`я повинна бути реалізована негайно.
Відтак, підполковник ОСОБА_2 , який згідно ст. 59 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» на переконання апеляційного суду повинен був на виконання вищевказаних вимог закону 27.06.2017 року незважаючи на закінчення робочого дня отримати рапорт у підлеглого лейтенанта ОСОБА_1 і реалізувати постанову ВЛК негайно.
В той же час підполковником ОСОБА_2 цього зроблено не було, чим порушено вищевказані вимоги закону та права підлеглого ОСОБА_1 .
Відтак, судом першої інстанції встановлені в судовому засіданні вищевказані фактичні обставини справи не взяті до уваги при винесенні рішення.
Апеляційний суд звертає увагу, що у оскаржуваній постанові суду першої інстанції є тільки посилання на права командира і обов`язки підлеглого, однак нічого не відображено про обов`язки командира та права підлеглого, що свідчить про односторонність вирішення конфлікту.
Також, в оскаржуваній постанові суду вказано, що відповідно до п.180 Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 та ст.11 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Однак в подальшому зазначено, що вищевказані норми не встановлюють момент надання відпустки, а тільки визначають підставу її надання.
В той же час судом першої інстанції не взято до уваги те, що момент надання відпустки встановлений в пункті 22.12 Положення про військово-лікарську експертизу у ЗС України, затвердженого наказом МО України №402 від 14.08.2008 року, згідно якого постанова BJIK про потребу військовослужбовця у звільненні від службових обов`язків або у відпустці за станом здоров`я повинна бути реалізована негайно.
За таких обставин, судова колегія апеляційного суду вважає, що командир загону підполковник ОСОБА_2 повинен 27.06.2017 року незважаючи на закінчення робочого дня отримати рапорт у підлеглого лейтенанта ОСОБА_1 і реалізувати постанову BJIK негайно, а не відкладати вирішення цього питання на 29.06.2017 року та ще й крім того вимагати виконання обов`язків по службі у хворого військовослужбовця.
Суд першої інстанції за результатами розгляду справи прийняв постанову, врахувавши лише позицію відповідача, без проведення належного глибинного дослідження всіх необхідних доказів, застосувавши спрощений поверхневий підхід до встановлення фактів.
Враховуючи викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, судова колегія приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 являються підставними і обґрунтованими.
Судові витрати задоволенню не підлягають на підставі п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст. ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.
Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.09.2017 року у справі №809/1146/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.
Визнати незаконним та скасувати наказ т.в.о. начальника Західного територіального управління НГУ (військової частини НОМЕР_1 ) № 282 від 25.07.2017 року про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді «догани».
Стягнути з Західного територіального управління НГУ (військової частини 2250 НГУ) невиплачену ОСОБА_1 у зв`язку з накладенням вищевказаного дисциплінарного стягнення премію за липень 2017 року.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.
На постанову протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді Р. М. Гулид
С. М. Кузьмич
Повний текст судового рішення виготовлено 15.11.2017 року