Справа № 689/215/17
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 689/215/17

Головуючий у 1-й інстанції: Баськов М.М.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

14 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Курка О. П. Мельник-Томенко Ж. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

позивача: ОСОБА_2,

представників відповідача: Копицяка Л.Ф., Пантело В.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 04 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ярмолинецької районної ради Хмельницької області про визнання незаконним та скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Ярмолинецького районного суду Хмельницької області з позовом до Ярмолинецької районної ради Хмельницької області про визнання незаконним та скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 04 вересня 2017 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представники відповідача заперечували проти задоволення апеляційної скарги позивача та просили суд залишити її без задоволення, а постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 04 вересня 2017 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що розпорядженням голови Ярмолинецької районної ради №12-к від 29.04.2002 ОСОБА_2 був переведений на посаду керуючого справами виконавчого апарату Ярмолинецької районної ради, є посадовою особою органу місцевого самоврядування, йому було присвоєно 9 ранг, що підтверджується записами в трудовій книжці ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 18.08.1986.

19 січня 2010 року позивач був обраний головою первинної профспілкової організації працівників виконавчого апарату Ярмолинецької районної ради профспілки працівників державних установ, яка була взята на обслуговування Хмельницькою обласною профспілковою організацією працівників державних установ України.

Рішенням Ярмолинецької районної ради від 26 серпня 2016 року №12 "Про внесення змін до структури та чисельності виконавчого апарату Ярмолинецької районної ради" зі складу структури виконавчого апарату ради шляхом скорочення була виведена серед інших, в тому числі, посада керуючого справами виконавчого апарату районної ради, яку на той час обіймав позивач .

30.08.2016 голова Ярмолинецької районної ради Копицяк Л.Ф. звернувся до первинної профспілкової організації працівників виконавчого апарату Ярмолинецької районної ради профспілки працівників державних установ з поданням про надання згоди на розірвання трудового договору в зв'язку із скороченням чисельності працівників апарату ради, в тому числі, щодо ОСОБА_2

31 серпня 2016 року зборами первинної профспілкової організації працівників виконавчого апарату Ярмолинецької районної ради профспілки працівників державних установ було розглянуто вказане подання і надано згоду на розірвання трудового договору з ОСОБА_2, що підтверджується відповідним протоколом зборів №4 від 31.08.2016.

31 серпня 2016 року головою Ярмолинецької районної ради було видано розпорядження №15-к про попередження працівників виконавчого апарату ради, посади яких підпадають під скорочення, про наступне вивільнення з 2 листопада 2016 року, а також вказаним працівникам, в тому числі ОСОБА_2, була запропонована робота на інших посадах в виконавчому апараті ради, зокрема останньому була запропонована посада начальника загального відділу виконавчого апарату районної ради. Однак ОСОБА_2 не надав згоди на переведення на іншу посаду.

Розпорядженням голови Ярмолинецької районної ради №24-к від 02.11.2016 "Про звільнення ОСОБА_2" було звільнено ОСОБА_2 з посади керуючого справами Ярмолинецької районної ради з 2 листопада 2016 року із виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку.

Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" № 280/97-ВР від 21.05.1997 (далі - Закон України № 280/97-ВР) встановлено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Статтею 5 вказаного закону визначено, що система місцевого самоврядування включає, в тому числі, районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

В силу ч. 2 та ч. 5 ст. 10 Закону України № 280/97-ВР обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами. Чисельність працівників органів місцевого самоврядування встановлюється відповідною радою у межах загальної чисельності, визначеної типовими штатами, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ст. 43 цього ж закону до повноважень районної ради віднесено питання затвердження за пропозицією голови ради структури виконавчого апарату ради, його чисельності, встановленої відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на утримання ради та її виконавчого комітету, яке вирішується виключно на пленарних засіданнях районної ради.

Статтею першою Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" № 2493-III від 07.06.2001 (далі - Закон України № 2493-III) визначено, що служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Посадами в органах місцевого самоврядування є, зокрема, посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України (ст. 3).

Керуючий справами виконавчого апарату районної ради приймається на службу в орган місцевого самоврядування шляхом призначення головою районної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України (ст. 10).

Відповідно до ст. 20 Закон України № 2493-III служба в органах місцевого самоврядування припиняється як за загальними підставами, передбаченими Кодексом законів про працю України, так і на підставах і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України.

Таким чином, посада керуючого справами виконавчого апарату районної ради, яку займав ОСОБА_2, відноситься до посадових осіб органів місцевого самоврядування, а звільнення з цієї посади здійснюється на підставах, передбачених КЗпПУ.

Статтею 40 КЗпПУ визначені випадки розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Зокрема, пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Гарантії для працівників підприємств, установ, організацій, обраних до профспілкових органів закріплені в ст. 43, 252 КЗпПУ.

Однією із таких гарантій є те, що звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання професійних спілок) (ч. 3 ст. 252 КЗпПУ).

Частиною сьомою статті 43 КЗпПУ визначено, що рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Аналогічна норма міститься в ст. 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" № 1045-XIV від 15.09.1999.

Отже, звільняючи ОСОБА_2 з посади уповноважений орган Ярмолинецької районної ради (голова ради) мав би отримати згоду на це від Хмельницької обласної профспілкової організації працівників державних установ України, як вищого виборного органу по відношенню до первинної профспілкової організації працівників виконавчого апарату Ярмолинецької районної ради профспілки працівників державних установ, головою якої був ОСОБА_2

Однак, уповноважений орган Ярмолинецької районної ради (голова ради) не звертався до Хмельницької обласної профспілкової організації працівників державних установ України з поданням про надання згоди на звільнення ОСОБА_2, а звернувся до первинної профспілкової організації працівників виконавчого апарату Ярмолинецької районної ради профспілки працівників державних установ, яка 31.08.2016 і надала таку згоду.

В той же час відсутність попередньої згоди виборного профспілкового органу щодо звільнення працівників, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки не може бути безумовною підставою для залишення таких працівників на займаних посадах.

Згідно із ч. 9 ст. 43 КЗпПУ якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

Аналогічне роз'яснення надано пленумом Верховного Суду України в постанові "Про практику розгляду судами трудових спорів" № 9 від 06.11.1992 (п. 15).

Із системного аналізу законодавства можна зробити висновок, що навіть за відсутності згоди профспілкового органу на звільнення працівника, який є членом цього органу, або вищестоящого профспілкового органу, суд, розглядаючи спір, повинен запитати згоду відповідного профспілкового органу щодо звільнення працівника, а за наявності такої згоди, вона (згода) має бути обґрунтованою.

В аспекті положень частини сьомої статті 43 КЗпП України і частини шостої статті 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" та з урахуванням вище зазначеного слідує, що оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, то рішення профспілкового органу слід оцінювати на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості.

Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад судочинства та лексичного значення (тлумачення) самого слова "обґрунтований", яке означає "бути достатньо, добре аргументованим, підтвердженим науково, переконливими доказами, доведеним фактами".

Отже, рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо, добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

Саме до цього по суті зводяться правові висновки щодо застосування норм права, що викладені у постановах Верховного Суду України № 6-703цс15 від 01.07.2015 та №21-107а15 від 19.05.2015, які, в силу ст. 244-2 КАС України, мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Під час розгляду вказаної справи суд, зупинивши провадження по справі, запитав згоду Хмельницької обласної профспілкової організації працівників державних установ України щодо звільнення ОСОБА_2 з посади керуючого апарату виконавчого комітету Ярмолинецької районної ради.

Зборами Хмельницької обласної профспілкової організації працівників державних установ України від 12 січня 2017 року було відмовлено у наданні такої згоди. Як вбачається з протоколу зборів, головною і єдиною підставою для такої відмови було те, що уповноважений орган Ярмолинецької районної ради не звернувся до відповідного профспілкового органу за згодою щодо звільнення ОСОБА_2

За таких обставин суд вважає, що відмова Хмельницької обласної профспілкової організації працівників державних установ України у наданні згоди на звільнення ОСОБА_2 з посади керуючого виконавчого апарату Ярмолинецької районної ради не може вважатися обґрунтованою, оскільки не містить належне правове обґрунтування такої відмови, так як під обґрунтованою відмовою профспілкового органу у наданні згоди на звільнення працівника слід розуміти таке його рішення, яке ґрунтується на відповідних нормах чинного трудового законодавства та ділових (професійних) якостях працівника, інших обставинах тощо.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 04 вересня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 17 листопада 2017 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Курко О. П. Мельник-Томенко Ж. М.