Справа № 750/5794/17
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/5794/17 Головуючий у 1-й інстанції: Логвіна Т.В. Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

14 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Коротких А.Ю., Літвіної Н.М.,

при секретарі: Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.09.2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.09.2017 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, пов'язану з невиплатою пенсії ОСОБА_2 за період з 01.04.2015 року по 16.09.2016 року.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_2 заборгованість з виплати пенсії за період з 01.04.2015 року по 16.09.2016 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Представник відповідача підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, просив її задовольнити постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Позивач не з'явився, будучи належним чином повідомленим, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України - за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Верховної Ради України №302/94-ВР від 20.12.1994 року позивача обрано на посаду судді військового місцевого суду Чернігівського гарнізону та призвано на військову службу, яку він проходив спочатку в названому суді, а потім у військовому суді Київського гарнізону до 26.07.2007 року коли був обраний суддею апеляційного суду Чернігівської області, де на вказаній посаді працював до 16 вересня 2016 року.

Наказом заступника МО України №136 від 26.07.2007 року позивача було звільнено в запас за пунктом 67 підпунктом "Б" (за станом здоров"я) відповідно до Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України і 31 липня 2007 року виключено із списків особового складу військового місцевого суду Київського гарнізону та відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 1992 року позивачу призначена пенсія в розмірі 2958 грн. яку він отримував до квітня 2015 року.

На звернення до Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області про виплату заборгованості по пенсії, 09.06.2017 року Управління надіслало позивачу листа, в якому відмовило у виплаті заборгованості, посилаючись на те, що пенсія виплачена включно по 31 березня 2015 року однак, з 01 січня 2016 року набрав чинності Закон України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911- VIII. Цим законом внесено зміни до абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Зокрема, тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законами України „Про державну службу", „Про прокуратуру". „Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачується. У зв'язку із зазначеними змінами відповідач не здійснював виплату призначеної пенсії, починаючи з 01.04.2015 по 16.09.2016 року.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Статтею 22 Конституції України, передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав, та свобод.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Конституційний Суд України в рішенні № 7-рп/2016 від 20.12.2016 року визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення Закону України від 24.12.2015 року №911-УПІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" зокрема, Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262- ХІЇ, а саме - першого речення частини першої ст. 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/ щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Таким чином, запроваджені Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911 -VIII, тимчасові обмеження щодо виплати пенсії особам, що працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України „Про судоустрій та статус суддів" суперечать: статті 14, статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо дискримінації при виплаті пенсії в залежності від роду занять та позбавленні права на належне майно у формі призначених пенсійних виплат; статтям 17, 22, 46, 58 Конституції України щодо недопустимості звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод в тому числі і щодо призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262, оскільки порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п"ятою ст. 17 Конституції України.

Крім того, колегія суддів вважає, за необхідне поновити строк для звернення до суду, оскільки такий пропущений ним з поважних причин, у зв'язку з тим, що позивач дізнався про порушення свого права лише у червні 2017 року з листа відповідача від 09.06.2017 року № 865/09/М-12.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.09.2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: Н.М. Літвіна

А.Ю. Коротких