Справа № 335/10745/17
Суддя: Рибалко Н. І.
Дата ухвалення: 2017-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

(в порядку скороченого провадження)
17 листопада 2017 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Рибалко Н.І., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобов'язання прийняти рішення, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобов'язання прийняти рішення.
В обґрунтування позову зазначено, що 09.06.2017 року Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя постановлено рішення № 14-2005/15 про відмову ОСОБА_1 у задоволенні її заяви від 02.06.2017 року про перехід з пенсії за віком на пенсію у зв'язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у зв'язку з відсутністю необхідних документів, зокрема, довідки, передбаченої п. 2.11 розділу 11 «Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Разом із тим, як зазначає позивач, нею у встановленому порядку були надані до органів Пенсійного фонду України всі необхідні документи, зокрема, довідка Об"єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку «Фонтан на Лермонтова 18» про те, що вона спільно проживала з її чоловіком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та знаходилася на його утриманні.
Посилаючись на те, що надані нею відповідачу документи були достатніми для задоволення її заяви про переведення на інший вид пенсії, разом із тим Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя прийнято неправомірне рішення про відмову у переведенні на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. ОСОБА_1 просить суд визнати дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про відмову ОСОБА_1 в переході з пенсії за віком на пенсію у зв'язку із втратою годувальника неправомірними; зобов'язати відповідача постановити рішення про перехід ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв'язку із втратою годувальника - ОСОБА_2 з моменту її звернення, 16.07.2017 року, стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 6 000 грн., сплачені нею за правову допомогу, судовий збір в сумі 320 грн. та також витрати по сплаті банківських послуг в сумі 7,00 грн.
Ухвалою судді від 17.10.2017 року відкрито скорочене провадження у даній адміністративній справі.
13 листопада 2017 року до суду надійшли письмові заперечення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя проти позову, в яких представник відповідача зазначив, що позивач ОСОБА_1 02.06.2017 року звернулася із заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника. Разом із заявою нею були надані наступні документи: трудова книжка, свідоцтво про укладення шлюбу, свідоцтво про смерть годувальника. Згідно матеріалів пенсійної справи померлого годувальника адреса реєстрації годувальника і позивача не співпадають, а тому позивач повинна була подати відповідні документи, перелік яких передбачено п. 2.11. розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування». Разом із тим, таких документів подано не було, а тому відповідачем прийнято рішення № 14-2005/05 від 09.06.2017 року, яким ОСОБА_1 відмовлено в проведенні перерахунку пенсії у зв'язку з відсутністю необхідних документів, передбачених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування». Відповідач просить відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи доказами в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку у Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, де отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
02.06.2017 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про переведення її з пенсії за віком на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, а саме смертю її чоловіка ОСОБА_2.
Рішенням Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 09 червня 2017 року № 14-2005/05 відмовлено ОСОБА_1 в переході з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у зв'язку з відсутністю необхідних документів, передбачених п. 2.11. розділу ІІ «Порядку подання та оформлення документів, для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування». Як вбачається із мотивувальної частини вказаного рішення, при розгляді поданих документів для переходу з одного виду пенсії на інший вид пенсії, комісія встановила, що ОСОБА_1 не надала довідки, яка би підтверджувала факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім'ї померлого.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму ОСОБА_3 (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатними членами сім'ї вважаються, в тому числі, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року N 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 2.3. вказаного вище Порядку передбачено перелік документів, які необхідно надати заявнику для призначення пенсії у разі втрати годувальника, де серед інших зазначено, що заявник повинен надати документ про перебування членів сім'ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника .

При цьому, відповідно до п. 2.11. розділу ІІ Порядку від 25 листопада 2005 року N 22-1, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім'ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Як встановлено судом, при зверненні до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою про переведення її на інший вид пенсії ОСОБА_1 надала весь необхідний пакет документів, окрім документа, який би підтверджував її перебування на утриманні померлого чоловіка ОСОБА_2, з огляду на те, що зареєстровані місця проживання позивача та померлого годувальника були різними.

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку, що рішення відповідача про відмову ОСОБА_1 у переході з одного виду пенсії на інший є правомірним, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Слід також зазначити, що суд не приймає до уваги довідку Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фонтан на Лермонтова 18», яка додана до адміністративного позову, і яка за твердженням позивача додавалася разом із іншими документами до заяви про перехід на пенсії у разі втрати годувальника, оскільки вказана довідка датована 15.08.2017 року, при цьому суд встановив, що із заявою про перехід пенсії позивач зверталася 02.06.2017 року, а оскаржуване рішення було прийнято відповідачем 09.06.2017 року, тобто ще до видачі довідки щодо проживання позивача разом із померлим чоловіком за адресою: АДРЕСА_1 та перебування позивача на утриманні померлого чоловіка.

Крім того, враховуючи, що у задоволенні адміністративного позову відмовлено у повному обсязі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9-12, 71, 158, 160-163, 167, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобов'язання прийняти рішення, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Десятиденний строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова складена у повному обсязі 17 листопада 2017 року.

Суддя Н.І. Рибалко