Справа № 823/1415/17
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року справа № 823/1415/17

14 год. 10 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Рідзеля О.А., розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

13.09.2017 у Черкаський окружний адміністративний суд звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 2,0 га, що розташована за межами населеного пункту с. Романівка Тальнівського району Черкаської області, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності;

зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву позивача щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення позивачу у власність земельної ділянки, площею 2,0 га, що розташована за межами населеного пункту с. Романівка Тальнівського району Черкаської області, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності;

зобов'язати відповідача прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення позивачу у власність земельної ділянки, площею 2,0 га, що розташована за межами населеного пункту с. Романівка Тальнівського району Черкаської області, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності;

встановити судовий контроль за виконанням судового рішення, шляхом зобов'язання відповідача подати у встановлений судом строк - не більше 90 календарних днів з дня набрання судовим рішенням законної сили, звіт про його виконання відповідно до ст.267 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту с. Романівка Тальнівського району Черкаської області. Однак, за результатами розгляду зазначеного клопотання відповідач протиправно відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою оскільки відмова не передбачена чинним законодавством.

Відповідач надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що відмова у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою обумовлена, що Постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" № 413 від 07.06.2017 року визначено, що під час передачі у власність земельних ділянок органи Держгеокадастру повинні дозволи на розроблення проекту землеустрою та передавати земельні ділянки у власність в межах норм безоплатної приватизації, які щоквартально оприлюднюються на офіційному веб-сайті територіальних органів Держгеокадастру. Однак, вищевказана земельна ділянка у такому переліку відсутня. Посилаючись на викладене, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розгляд справи розпочато у відкритому судовому засіданні, однак у зв'язку з прибуттям не всіх осіб, які беруть участь у справі, продовжено та вирішено в порядку письмового провадження на підставі ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). З огляду на ч.1 ст.41 КАС України не здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі представлені у справі докази у їх сукупності, на підставі чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру України у Черкаській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,000 га (кадастровий номер НОМЕР_1) для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту Романівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області.

До клопотання ним були подані копії паспорта та ідентифікаційного коду, довідки з державної статистичної звітності, викопіювання та витяг з ДЗК, ситуаційний план, копія посвідчення учасника АТО, погодження сільської ради про надання у власність, довідка про невикористане право на безоплатну приватизацію та обґрунтування.

За результатами розгляду зазначеного клопотання відповідач листом від 05.07.2017 №5642/6-17 відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки земельна ділянкя на яку претендує позивач не входить у перелік земельних ділянок оприлюднених відповідачем на офіційному веб-сайті, які можуть бути передані у власність громадянам на території Черкаської області.

Не погоджуючись із такими рішеннями суб'єкта владних повноважень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Пунктом "а" частини третьої статті 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено статтею 118 ЗК України.

Частиною шостою статті 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно із частиною сьомою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що за результатами розгляду клопотання про надання дозволу позивачу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, відповідач приймає одне з таких рішень: дає дозвіл на розроблення відповідного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або інформує про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням конкретних причин відмови, які визначені частиною сьомою статті 118 ЗК України.

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №413 "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" затверджено Стратегію удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, якою визначено порядок передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність в межах норм безоплатної приватизації.

У розділі "Система організації процесу виконання Стратегії" встановлено, що Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність в межах норм безоплатної приватизації повинні:

формувати перелік земельних ділянок та визначати площу земельних ділянок, яка передається в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області, за такою формулою:

Sбп = Sаук х 0,25,

де Sбп - площа земельних ділянок, яку пропонується передати безоплатно у власність на території відповідної області;

Sаук - площа земельних ділянок, право оренди на яку було продано на території відповідної області у кварталі, що передував поточному кварталу;

щокварталу за 10 днів до закінчення поточного кварталу оприлюднювати перелік земельних ділянок, які пропонується передавати у наступному кварталі (розрахованих за зазначеною формулою), на офіційних веб-сайтах територіальних органів Держгеокадастру за місцем розташування земельних ділянок;

надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації відповідно до зазначених переліків, насамперед учасникам антитерористичної операції;

враховувати позицію відповідної сільської та селищної ради під час надання (передачі) земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність громадян.

На виконання вказаної постанови на офіційному веб-сайті Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області http://cherkaska.land.gov.ua опубліковано Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які пропонуються для передачі у власність громадянам, в межах норм безоплатної приватизації у III кварталі 2017 року на території Черкаської області

Отже, вказаною постановою встановлено обов'язок Держгеокадастру та його територіальних органів формувати перелік земельних ділянок та визначати площу земельних ділянок, яка передається в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області та зобов'язано Держгеокадастр та його територіальні органи надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації відповідно до зазначених переліків.

Оскільки земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 відсутня у переліку земельних ділянок для передачі у власність у 3 кварталі 2017 року, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення є протиправним та не підлягає скасуванню.

Стосовно позовних вимог в частині зобов'язання повторно розглянути та зобов'язання прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, суд зазначає таке.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, позивачами не враховано, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, діяльність Головного управління є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Під дискреційними повноваженнями суд розуміє сукупність прав та обов'язків, закріплених у встановленому законодавством порядку за Головним управлінням, які він застосовує на власний розсуд. Наділивши державний орган дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Право надавати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмови у його наданні є дискреційним повноваженням, а тому задоволення позовної вимоги про зобов'язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, є формою втручання в дискреційні повноваження державного органу.

За таких обставин у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в зазначеній частині.

Відповідно до положень, закріплених статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За приписами частини першої статті 69 та частини першої статті 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Суд, відповідно до статті 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 14, 86, 94, 159 - 163, 254, 255, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.А. Рідзель

Постанова складена у повному обсязі 20.11.2017.