Справа № 804/1469/17
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 листопада 2017 рокусправа № 804/1469/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чередниченка В.Є. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2017 року у справі № 804/1469/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просив:

- повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 та надати дозвіл Головним Управлінням Держгеокадастру України у Дніпропетровській області на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 гектари за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Орджонікідзенської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, оформлене листом від 04.01.17 р. №13158/0-54/6-17 щодо не надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Орджонікідзевської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норми безоплатної приватизації.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повторно розглянути клопотання від 07.12.16 р. ОСОБА_2 та надати дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Орджонікідзевської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норми безоплатної приватизації.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначену постанову як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що повноваження відповідача щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою і відведення земельної ділянки у власність або оренду є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, а тому висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача щодо надання відповідного дозволу без фактичного розгляду клопотання в установленому законом порядку не відповідає приписам ч. 1 ст. 9 КАС України. Також зауважено, що подані позивачем до відповідача графічні матеріали не містили позначки щодо зазначення бажаного місця розташування земельної ділянки. Крім того, подана довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та їх розподіл за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 11.12.2014 року № 798915 була видана на земельну ділянку площею 4,0 га, але позивачем було зроблено незаконні виправлення й змінено площу 4,0 га на 2,0 га, при цьому вказана довідка на момент її подання була не актуальна.

Представник відповідача в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 07.12.2016 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою (а.с.33).

До клопотання було надано схему розташування земельної ділянки та довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 11.12.2014 № 798915 (а.с.15,16).

Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області надано відповідь, оформлену листом від 04.01.2017 року № 3-13158/0-54/6-17, відповідно до якої додані до клопотання графічні матеріали не дозволяють визначити: чи відноситься позначена на графічних матеріалах земельна ділянка до державної власності сільськогосподарського призначення, перебування її у користуванні, у переліку земельних ділянок державної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, а також перевірити місце розташування на відповідність вимогам законів, прийнятих відповідно до нормативно-правових актів, містобудівній документації, схемам землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому порядку, а тому відсутні правові підстави для надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою (а.с.19-21).

Зобовязання відповідача повторно розглянути клопотання та надати відповідний дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства і було предметом судового розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач в поданих до клопотання графічних матеріалах зазначив бажане місце розташування земельної ділянки, а тому відмова відповідача у наданні дозволу на виготовлення документації є безпідставною. При цьому з метою повного захисту прав позивача з урахуванням ст. 11 КАС України, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність скасування рішення головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, оформленого листом від 04.01.2017 року № 13158/0-54/6-17.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що останнє зроблене без врахування наступного.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За приписами ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Частиною 2 статті 123 Земельного кодексу України встановлено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За приписами частини 3 вказаної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи і, як вірно було встановлено судом першої інстанції, позивачем до відповідача було подано відповідну заяву із наданням відповідних графічних матеріалів до неї із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки.

Разом з тим, Головне управління Держгеокадастру України у Дніпропетровській області листом від 04.01.2017 року № 3-13158/0-54/6-17 повідомило позивача, що додані до клопотання графічні матеріали не дозволяють визначити: чи відноситься позначена на графічних матеріалах земельна ділянка до державної власності сільськогосподарського призначення, перебування її у користуванні, у переліку земельних ділянок державної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, а також перевірити місце розташування на відповідність вимогам законів, прийнятих відповідно до нормативно-правових актів, містобудівній документації, схемам землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому порядку, а тому відсутні правові підстави для надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою (а.с.19-21).

З аналізу оскаржуваного листа вбачається, що фактично підставами для відмови у погодженні землевпорядної документації стало не зазначення позивачем бажаного місця розташування земельної ділянки, відсутності даних щодо перебування останньої у власності чи користуванні інших осіб.

Разом з тим, посилання відповідача, що на поданих позивачем до клопотання додатків, а саме: на графічних матеріалах, не зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що спростовуються дослідженими судом графічними матеріалами, в яких виділена бажана (запитувана) земельна ділянка та схемою розташування земельної ділянки,

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою, оформлене листом, є необґрунтованим та таким, що було прийнято не на підставі, не у межах та не у спосіб передбачені законодавством, що є підставою з урахуванням приписів ч. 2 ст. 11 КАС України для його скасування.

Щодо висновку суду першої інстанції відносно зобов'язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою для відведення у власність земельної ділянки, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

У відповідності до вимог статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у спірних правовідносинах є суб'єктом владних повноважень, який Земельним кодексом України та законами України наділений повноваженнями вирішувати питання щодо розпорядження земель державної власності відповідно до закону.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передача земельної ділянки у власність або у користування є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд в порядку адміністративного судочинства може визнати протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення та зобов'язати відповідача вчинити певні дії.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України до повноважень адміністративного суду належить поновлення порушених прав особи шляхом прийняття рішень у спосіб визначений чинним процесуальним законом, відсутність порушеного права зумовлює відсутність необхідності встановлення способу його відновлення.

Крім того, слід зазначити, що прийняття рішення про зобов'язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою призведе до вирішення відповідного питання неповноважним органом без фактичного її розгляду в установленому законом порядку, відтак заявлений позивачем спосіб захисту його прав та інтересів не відповідає засадам частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Натомість, відповідачем повторно повинна бути розглянута заява позивача з урахуванням висновків суду щодо необґрунтованості відмови, викладеної в листі від 04.01.2017 року № 3-13158/0-54/6-17.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 161, 195, 198, 202, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2017 року у справі № 804/1469/17 скасувати в частині зобовязання надати дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Орджонікідзевської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норми безоплатної приватизації, та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині.

В іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2017 року у справі № 804/1469/17 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.А. Щербак