Справа № 686/8897/17
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/8897/17

Головуючий у 1-й інстанції: Продан Б.Г.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

09 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Боровицького О. А. Сушка О.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2017 року позивач звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому про визнання дій протиправними та зобов'язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу з 22.03.2017 року пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за останні три роки, що передували року звернення із заявою про призначення пенсії, а саме за 2014-2016 роки.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 червня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 червня 2017 року та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Суд апеляційної інстанції відповідно до положень ст. ст. 183-2, 197 КАС України проводить розгляд справи у порядку письмового провадження. За таких умов згідно з ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

До початку розгляду справи від відповідача надійшла заява про розгляд апеляційної скарги у відкритому судовому засіданні. Так, згідно з ч. 2 ст. 197 КАС України якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні. Враховуючи, що в матеріалах адміністративної справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання та визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, з 2002 року позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Після досягнення пенсійного віку 22 березня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Для призначення вказаного вище виду пенсії управлінням ПФУ враховано заробітну плату відповідно до ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". При розрахунку пенсії за вислугу років відповідач застосував показник середньомісячного заробітку за 2007 рік (1197,91 грн.).

Не погоджуючись із діями відповідача щодо застосування показника середньомісячного заробітку за 2007 рік, позивач заявив цей позов, оскільки вважає, що має право на призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу було здійснено не перерахунок пенсії, не перехід з одного виду пенсії на інший за нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а перше призначення іншого виду пенсії за нормами іншого Закону, а тому до даних спірних правовідносин підлягає застосуванню ч.2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої для визначення розміру пенсії необхідно враховувати середню заробітну плату (дохід), з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору, з врахуванням наступного.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

У частині 1 статті 9 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

За правилами частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак у випадку із заявою ОСОБА_2 мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, ОСОБА_2 було призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії за вислугу років, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" він звернувся вперше, у зв'язку з чим заробітна плата для обчислення пенсії повинна визначатись за правилами ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.

З врахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України , суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому залишити без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 червня 2017 року - без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4