Справа № 815/5119/17
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2017-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5119/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши у приміщенні суду в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Суворовського відділу ДВС м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування: арешту накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Серія та номер 41166935 від 19.12.2013 року, винесена Першим Суворовським ВДВС Одеського МУЮ державним виконавцем Пуркар Я.К. (запис про обтяження №3984120); арешту накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Серія та номер 36859540 від 27.06.2013 року, винесена Першим Суворовським ВДВС Одеського МУЮ державним виконавцем Пуркар Я.К. (запис про обтяження №1452077); арешту накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження В-14/332 ВП №24145547 від 03.02.2011 року, винесена Першим Суворовським ВДВС Одеського МУЮ державним виконавцем Коритним В.С. (реєстраційний номер обтяження №10792600); арешту накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №34718485 В-25/844 від 12.10.2012 року, винесена Першим Суворовським ВДВС Одеського МУЮ державним виконавцем Тріфоновим О.Ю. (запис про обтяження №13112596); арешту накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Серія та номер 39546964 від 10.09.2013 року (номер запису про обтяження №2429014), винесена Першим Суворовським ВДВС Одеського МУЮ державним виконавцем Пуркар Я.К.; арешту накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Серія та номер ВП №50385888 від 09.03.2016 року (номер запису про обтяження №20389864) винесена Суворовським ВДВС м.Одеса ГТУЮ в Одеській області; арешту накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В-14/1255 ВП №29133403 від 05.10.2011 року, винесена Першим Суворовським ВДВС Одеського МУЮ державним виконавцем Коритним В.С. (запис про обтяження №12040174),-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Суворовського відділу ДВС м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування: арешту накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Серія та номер 41166935 від 19.12.2013 року, винесена Першим Суворовським ВДВС Одеського МУЮ державним виконавцем Пуркар Я.К. (запис про обтяження №3984120); арешту накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Серія та номер 36859540 від 27.06.2013 року, винесена Першим Суворовським ВДВС Одеського МУЮ державним виконавцем Пуркар Я.К. (запис про обтяження №1452077); арешту накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження В-14/332 ВП №24145547 від 03.02.2011 року, винесена Першим Суворовським ВДВС Одеського МУЮ державним виконавцем Коритним В.С. (реєстраційний номер обтяження №10792600); арешту накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №34718485 В-25/844 від 12.10.2012 року, винесена Першим Суворовським ВДВС Одеського МУЮ державним виконавцем Тріфоновим О.Ю. (запис про обтяження №13112596); арешту накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Серія та номер 39546964 від 10.09.2013 року (номер запису про обтяження №2429014), винесена Першим Суворовським ВДВС Одеського МУЮ державним виконавцем Пуркар Я.К.; арешту накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Серія та номер ВП №50385888 від 09.03.2016 року (номер запису про обтяження №20389864) винесена Суворовським ВДВС м.Одеса ГТУЮ в Одеській області; арешту накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В-14/1255 ВП №29133403 від 05.10.2011 року, винесена Першим Суворовським ВДВС Одеського МУЮ державним виконавцем Коритним В.С. (запис про обтяження №12040174).

В судовому засіданні 13.11.2017 року позивачі подали клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності (а.с.32,33), в якому підтримали доводи позовної заяви, але не заявили клопотань про вибування додаткових письмових доказів чи допиту свідків по цій справі. Представник відповідача був сповіщений належним чином про день, час та місце слухання справи (а.с.50), але не зявився до судового засідання без поважних причин, а тому суд, на підставі положень ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України, ухвалив рішення про розгляд з справи 17.11.2017 року в порядку письмового провадження за наявними в справі письмовими доказами.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступні факти та обставини:

Відповідач Суворівський відділ ДВС м.Одеси, на підставі ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та згідно ст.5 цього ж Закону здійснює повноваження щодо виконання судових рішень, в порядку передбаченому цим Законом, а тому, згідно положень ст.55 Конституції України, п.1 ч.2 ст.17, ст.181 КАС України позивачі, як співвласники спільного майна подружжя на яке накладений арешт та які не є стороною виконавчого провадження відносно стягнення заборгованості з іншого подружжя, що позбавляє їх права оскаржити рішення державного виконавця в порядку ст.383 ЦПК України, можуть оскаржити до суду в порядку адміністративного судочинства рішення, дії чи бездіяльність органу виконання судових рішень, що також підтверджується п.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року №3.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки №91658509 від 11.07.2017 року та №91656348 від 11.07.2017 року (а.с.16-25), в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься обтяження на нерухоме майно які накладено постановами Першого Суворовського Відділу ДВС Одеського міського управління юстиції.

Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, по відношенню до боржника ОСОБА_3 винесені постанови про арешт майна боржника, а саме: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер 41166935 від 19.12.2013 року (номер запису про обтяження 3984120), постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер 36859540 від 27.06.2013 року (номер запису про обтяження 1452077), постанова про відкриття виконавчого провадження В-14/332 ВП №24145547 від 03.02.2011 року (реєстраційний номер обтяження 10792600), постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №ВП 34718485 В-25/844 від 12.10.2012 року (номер запису про обтяження 13112596).

Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, по відношенню до боржника ОСОБА_4 винесені постанови про арешт майна боржника, а саме: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер 39546964 від 10.09.2013 року (номер запису про обтяження 2429014), постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер 50385888 від 09.03.2016 року (номер запису про обтяження 20389864), постанова В-14/1255 ВП 29133403 від 05.10.2011 року (номер запису про обтяження 12040174).

Вказані вище виконавчі провадження за якими винесені постанови про арешт майна боржника, а саме: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер 41166935 від 19.12.2013 року, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер 36859540 від 27.06.2013 року, постанова про відкриття виконавчого провадження В-14/332 ВП №24145547 від 03.02.2011 року, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №ВП 34718485 В-25/844 від 12.10.2012 року, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер 39546964 від 10.09.2013 року,постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер 50385888 від 09.03.2016, постанова В-14/1255 ВП №29133403 від 05.10.2011 року завершені про, що свідчить лист Суворівського ВДВС вих. № 28613 від 01.07.2016р., та лист 28.09.2017 вих. № 40340, а також винесені ним же постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві по ВП №50385888 від 10.10.2017 року ВП №52224851 від 07.11.2017 року.

Суд оцінюючи обставини справи, приходить до висновку, що на теперішній час існують підстави для скасування арештів які накладені постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер №41166935 від 19.12.2013 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер №36859540 від 27.06.2013 року, постановою про відкриття виконавчого провадження В-14/332 ВП №24145547 від 03.02.2011 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №ВП 34718485 В-25/844 від 12.10.2012 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер №39546964 від 10.09.2013 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер 50385888 від 09.03.2016, постановою В-14/1255 ВП 29133403 від 05.10.2011 року, які віднесені відносно спільного майна подружжя (згідно свідоцтва про укладання шлюбу Серія І-ФП №469253 від 23.06.1990 року позивачі є подружжям задовго до відкриття виконавчих проваджень та накладання арешту), оскільки судом встановлено, що на дату ухвалення ним свого рішення у цій справі, вказані вище виконавчі провадження закриті про що свідчить листи відповідача вих. №28613 від 01.07.2016 року та лист 28.09.2017 вих. №40340, а також винесені постанови державними виконавцями про повернення виконавчого документу стягувачеві по ВП №50385888 від 10.10.2017 року та ВП №52224851 від 07.11.2017 року, в звязку із чим арешти накладені в рамках вищевказаних виконавчих проваджень втратили свою вмотивованість та їх подальше існування є безпідставним, за виконавчими провадженнями, що вже завершились з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.41 Конституції України та ст.1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини 1950 року держава Україна гарантує громадянам непорушність їхньої приватної власності.

Європейська Конвенція про захист прав і основних свобод людини (далі -Конвенція) була підписана 04.11.1950 року в Римі десятьма європейськими державами. Відтоді вона стала фундаментом усього комплексу міжнародно-правового регулювання в галузі прав людини, її законних інтересів та потреб, відправною точкою на шляху цивілізованих європейських держав до втілення в життя загальнолюдських цінностей. Ратифікувавши Конвенцію про права людини 17.07.1997 року, Україна визнала не лише право на «мирне володіння майном», а й згідно із положеннями ст.1 Протоколу №1 до Конвенції визнала право на звернення фізичних та юридичних осіб до Європейського суду з прав людини за захистом своїх порушених прав та охоронюваних Конвенцією свобод, пов'язаних з реалізацією права власності.

Основною метою ст.1 Протоколу №1 до Конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та іншим порушенням принципу безперешкодного користування своїм майном, до яких часто вдаються або схильні вдаватися на практиці уряди держав.

Названа стаття проголошує: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Попередні положення, однак, ніяким чином не обмежують право держави запроваджувати такі закони, які, на її думку, необхідні для здійснення контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків або інших зборів чи штрафів».

На відміну від більшості положень Конвенції, ст.1 Протоколу №1 захищає права не лише фізичних, а й юридичних осіб, наприклад, компаній. Цей аспект даної статті має важливе значення, оскільки економічна система держав-учасниць Конвенції заснована на праві приватної власності й праві вільно створювати такі економічні одиниці, як «юридичні особи»: неурядові організації, релігійні органи, засоби масової інформації тощо.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, найчастіше втручання у право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Протоколу №1 забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів. Втручання має бути законним, тобто здійснено на підставі закону. При цьому під «законом» Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути «доступним» (accessible) та «передбачуваним» (forseable). Також закон має відповідати всім вимогам нормативного акта. «Доступність закону» означає наявність доступу та знань щодо цього закону в суспільстві та у осіб. «Передбачуваність» означає можливість передбачити певні дії або наслідки, що можуть виникнути в зв'язку із застосуванням закону.

Суд у своїх рішеннях нагадує, що незважаючи на те, що держави мають широкі рамки розсуду при визначенні умов і порядку, за яких приватна особа може бути позбавлена своєї власності, позбавлення останньої, навіть, якщо воно переслідує законну мету в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення ст.1 Протоколу №1, якщо не була дотримана розумна пропорційність між втручанням у права фізичної чи юридичної особи й інтересами суспільства. Також буде мати місце порушення ст.1 Протоколу №1 й у випадку, коли наявний істотний дисбаланс між тягарем, що довелося понести приватній особі, і переслідуваними цілями інтересів суспільства.

Закріплюючи право кожного на мирне володіння своїм майном, стаття 1 за своєю суттю є гарантією права власності (рішення від 13.06.1979 року у справі «Маркс проти Бельгії», п.69).

Поняття майно має автономне значення, яке, звичайно, не обмежується правом власності на речі матеріального світу: у розумінні цього положення певні інші права та інтереси, які є активами, можуть також розглядатися як майнові права, а отже, майно (рішення від 23.02.1995 року у справі «ОСОБА_5 унд Фьордертехнік Гмбг проти Нідерландів», п.53).

Під дію статті 1 Протоколу №1 до Конвенції підпадає право вимоги, якщо воно достатньою мірою встановлене, щоб являти собою актив.

Коли основою вимоги є майновий інтерес, то особа, яка її має, вважатиметься такою, що має «легітимне сподівання» («Федоренко проти України», «ОСОБА_6 проти України») на отримання майна, за наявності однієї з умов: - якщо наявне остаточне судове рішення, що підтверджує це право («Бурдов проти Росії», «ОСОБА_7 проти України», «Агрокомплекс проти України»); - якщо є достатнє правове підґрунтування у національному законодавстві, що підтверджує вимогу («Брезовец проти Хорватії», «Рисовський проти України», «Кечко проти України», «Стреч проти Великобританії», «Москаль проти Польщі», «Сук проти України», «Федоренко проти України», «Україна-Тюмень проти України»).

Вказані рішення ЄСПЛ свідчать про те, що оскарження рішень про обмеження у користуванні приналежним особі майном повинно розглядати, як захист права особи на майно у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до положень ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання судового рішення.

Таким чином, враховуючи відсутність виконавчих проваджень щодо стягнення коштів з позивачів, на теперішній час відпала підстава, визначена ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», необхідна для застосування арешту - забезпечення реального виконання виконавчого документу.

Відповідно до положень ч.1 ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений чи обмежений в праві власності.

Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників станом на 14.11.2017 року ні ОСОБА_1, ні ОСОБА_2 не є особами, які рахуються боржниками та дані про яких внесені до зазначеного реєстру у встановленому законом порядку.

Наявність заборони державного виконавця по вище вказаним завершеним вже виконавчим провадженням є порушенням наведених вище прав власника майна, гарантованих йому державою Україна ст.1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини 1950 року, норми якого згідно положень України мають пріоритет над нормами вітчизняного законодавства, в тому числі й Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень ч.2, ч.3 ст.162 КАС України, суд має право ухвалити будь-яке інше рішення, яке необхідне для поновлення прав особи, яка звернулась за судовим захистом, а тому позовні вимоги про скасування арештів накладених вищевказаними постановами державних виконавці про накладення арешту на нерухоме майно та майнові права позивачів і заборону на їх відчуження підлягають задоволенню, повністю оскільки на теперішній час не існують підстави для забезпечення яких, вони застосовувались.

Судові витрати розподілити за правилами ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Скасувати арешт накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Серія та номер: 41166935 від 19.12.2013 року винесена Першим Суворовським ВДВС Одеського МУЮ державним виконавцем Пуркар Я.К. (запис про обтяження №3984120).

3. Скасувати арешт накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Серія та номер: 36859540 від 27.06.2013 року винесена Першим Суворовським ВДВС Одеського МУЮ державним виконавцем Пуркар Я.К. (запис про обтяження №1452077).

4. Скасувати арешт накладений постановою про відкриття виконавчого провадження В-14/332 ВП №24145547 від 03.02.2011 року винесена Першим Суворовським ВДВС Одеського МУЮ державним виконавцем Коритний В.С. (реєстраційний номер обтяження №10792600).

5. Скасувати арешт накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №34718485 В-25/844 від 12.10.2012 року винесена Першим Суворовським ВДВС Одеського МУЮ державним виконавцем Тріфоновим О.Ю. (запис про обтяження №13112596).

6. Скасувати арешт накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер 39546964 від 10.09.2013 року (номер запису про обтяження №2429014) видавник Перший Суворовський ВДВС Одеського МУЮ державний виконавець Пуркар Я.К.

7. Скасувати арешт накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер ВП№50385888 від 09.03.2016 року (номер запису про обтяження 20389864) видавник Суворовський ВДВС м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

8. Скасувати арешт накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В-14/1255 ВП №29133403 від 05.10.2011 року винесена Першим Суворовським ВДВС Одеського МУЮ державним виконавцем Коритний В.С. (запис про обтяження №12040174).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання повного тексту постанови.

Суддя Єфіменко К.С.