Справа № 825/1749/17
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2017 року м. Чернігів Справа № 825/1749/17

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

представника позивача Шлягуна І.В.,

представника відповідача Розенка Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України до Городнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування повідомлень, протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

06.11.2017 Ріпкинське об'єднане управління Пенсійного фонду України (далі - Ріпкинське ОУ ПФУ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Городнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, в якому просить суд: визнати протиправними та скасувати повідомлення Городнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання щодо вимог про сплату боргу від 02.06.2017 №№ Ю-1-у, Ю-2-у, Ю-3-у, Ю-4-у, Ю-5-у, виданих Ріпкинським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України; визнати протиправною бездіяльність Городнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції щодо прийняття на виконання вимоги про сплату боргу від 02.06.2017 № Ф-6-у, виданої Ріпкинським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України; зобов'язати Городнянський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області прийняти на виконання вимоги про сплату боргу від 02.06.2017 №№ Ю-1-у, Ю-2-у, Ю-3-у, Ю-4-у, Ю-5-у та Ф-6-у, видані Ріпкинським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.07.2017 позивачем на адресу Городнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області було надіслано шість вимог про сплату боргу для примусового виконання від 02.06.2017 №№ Ю-1-у, Ю-2-у, Ю-3-у, Ю-4-у, Ю-5-у та Ф-6-у. Однак, 24.10.2017 на адресу Ріпкинського ОУ ПФУ відповідачем надіслані повідомлення про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання від 12.10.2017, у зв'язку із невідповідністю виконавчих документів (вимог про сплату боргу від 02.06.2017 №№ Ю-1-у, Ю-2-у, Ю-3-у, Ю-4-у, Ю-5-у) вимогам, передбаченим статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у виконавчих документах не зазначено строк пред'явлення рішення до виконання. Разом з тим, позивач вважає, що вищевказані повідомлення про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання від 12.10.2017 є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки вимоги про сплату боргу повністю відповідають затвердженій формі та містять всі необхідні реквізити, що передбачені Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1. Також, зазначив, що стосовно вимоги про сплату боргу від 02.06.2017 № Ф-6-у ні постанови про відкриття виконавчого провадження, ні повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання відповідачем, до звернення Ріпкинського ОУ ПФУ до суду, не виносилось. Крім того, позивач вважає, що Городнянським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області порушено триденний строк, протягом якого відповідач був зобов'язаний винести повідомлення про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник Городнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, просив у їх задоволенні відмовити, оскільки, у відповідності до частини 1 статті 12 Закону № 1404-VIII, виконавчі документи, за якими стягувачем є держава або державний орган, зокрема, і вимоги органів Пенсійного фонду України про сплату боргу, можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців, разом з тим, у вимогах, винесених позивачем, значиться строк пред'явлення останніх до примусового виконання протягом одного року, а тому, на думку представника відповідача, Городнянським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області правомірно прийняті оскаржувані повідомлення. Також, зазначив, що посилання позивача на той факт, що форма вимог про сплату боргу повністю відповідає Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, є недоцільним, оскільки Закон № 1404-VIII має пріоритет над вищевказаною Інструкцією, яка, у свою чергу, є підзаконним нормативним актом.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 20.07.2017 позивачем на адресу Городнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, для примусового виконання, направлено шість вимог про сплату боргу від 02.06.2017 №№ Ю-1-у, Ю-2-у, Ю-3-у, Ю-4-у, Ю-5-у та Ф-6-у (а.с.9,15,19,23,27,53).

Як вбачається з матеріалів справи, вищевказані вимоги отримано відповідачем 21.07.2017 (а.с.32).

12.10.2017 заступником начальника відділу Городнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Розенком Ю.П. прийняті повідомлення про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання - вимог про сплату боргу від 02.06.2017 №№ Ю-1-у, Ю-2-у, Ю-3-у, Ю-4-у, Ю-5-у, у зв'язку із тим, що виконавчі документи не відповідають вимогам, передбаченим статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у виконавчих документах не зазначено строк пред'явлення рішення до виконання (а.с. 13,14,17,18,21,22,25,26,29,30).

Також, судом встановлено, що 09.11.2017 державним виконавцем Городнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Московкою Д.Ф. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання - вимоги про сплату боргу від 02.06.2017 № Ф-6-у, у зв'язку із тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у виконавчому документі не зазначено строк пред'явлення рішення до виконання (а.с.52).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача та протиправними і такими, що підлягають скасуванню оскаржувані повідомлення, позивач звернувся до суду за захистом охоронюваних законом прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Так, правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) та Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1 (далі - Інструкція № 21-1).

У свою чергу, в силу приписів статті 1 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Водночас, у відповідності до пункту 8.2. Інструкції № 21-1, вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

При цьому, у відповідності до пункту 8.8. Інструкції № 21-1, у разі якщо страхувальник, який одержав вимогу і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, орган Пенсійного фонду звертається у встановленому законом порядку і подає вимогу до відповідного органу державної виконавчої служби, у якій зазначає суму боргу за даними карток особових рахунків платників на дату подання.

Отже, з аналізу Інструкції № 21-1 вбачається, що вимоги про сплату боргу є виконавчими документами та стягнення сум, визначених у таких вимогах, здійснюється шляхом їх пред'явлення до виконання до органів державної виконавчої служби.

У свою чергу, частиною 1 статті 5 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Вимоги до виконавчих документів визначені у статті 4 Закону № 1404-VIII, зокрема, згідно з пунктом 7 частини 1 цієї статті, у виконавчому документі зазначається строк пред'явлення рішення до виконання.

Отже, аналіз вищевказаної норми дає підстави вважати, що зазначення у виконавчому документі строку пред'явлення рішення до виконання є обов'язковим реквізитом останнього.

При цьому, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону (пункт 6 частини 4 статті 4 Закону № 1404-VIII).

Водночас, у відповідності до пункту 8.3. Інструкції № 21-1, вимога формується на підставі актів документальних перевірок та облікових даних з карток особових рахунків страхувальників за формою згідно з додатком 9 цієї Інструкції.

У той же час, у додатку 9 Інструкції № 21-1 зазначено, що в пункті 3 вимоги про сплату боргу зазначається: «У разі несплати суми недоїмки, зазначеної в пункті 1 вимоги, ця вимога передається до органу державної виконавчої служби для стягнення в примусовому порядку протягом року з дати, зазначеної в пункті 4 вимоги».

Як вбачається з вимог про сплату боргу від 02.06.2017 №№ Ю-1-у, Ю-2-у, Ю-3-у, Ю-4-у, Ю-5-у та Ф-6-у, наявних у матеріалах справи (а.с.9,15,19,23,27,53), у пунктах 3 останніх міститься строк пред'явлення рішення до виконання, а саме зазначено: «У разі несплати суми недоїмки, зазначеної в пункті 1 вимоги, ця вимога передається до органу державної виконавчої служби для стягнення в примусовому порядку протягом року з дати, зазначеної в пункті 4 вимоги».

Тобто, вказані виконавчі документи - вимоги про сплату боргу від 02.06.2017 №№ Ю-1-у, Ю-2-у, Ю-3-у, Ю-4-у, Ю-5-у та Ф-6-у у повному обсязі відповідають вимогам пункту 8.3. та додатку 9 Інструкції № 21-1.

Разом з тим, оскаржувані повідомлення, винесені Городнянським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області з формальних підстав та всупереч процедурі їх прийняття, передбаченої Законом № 1404-VIII.

При цьому, представник відповідача як у письмових запереченнях, так і у судовому засіданні зазначав, що, у відповідності до частини 1 статті 12 Закону № 1404-VIII, виконавчі документи, за якими стягувачем є держава або державний орган, зокрема, і вимоги органів Пенсійного фонду України про сплату боргу, можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців, разом з тим, у вимогах, винесених позивачем, значиться строк пред'явлення останніх до примусового виконання протягом одного року, а тому, на думку представника відповідача, Городнянським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області правомірно прийняті оскаржувані повідомлення.

Разом з тим, суд не погоджується з вищевказаними твердженнями представника відповідача, з огляду на наступне.

Так, дійсно частиною 1 статті 12 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Водночас, як зазначалось судом раніше, у відповідності до пункту 8.3. Інструкції № 21-1, вимога формується на підставі актів документальних перевірок та облікових даних з карток особових рахунків страхувальників за формою згідно з додатком 9 цієї Інструкції.

У свою чергу, додатком 9 Інструкції № 21-1 передбачено, що у пункті 3 вимоги про сплату боргу зазначається: «У разі несплати суми недоїмки, зазначеної в пункті 1 вимоги, ця вимога передається до органу державної виконавчої служби для стягнення в примусовому порядку протягом року з дати, зазначеної в пункті 4 вимоги».

Отже, Інструкцією № 21-1, як спеціальною нормою, якої зобов'язано дотримуватисть Ріпкинське ОУ ПФУ, чітко визначено строк звернення вимоги про сплату боргу - терміном у один рік.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що невнесення центральним органом виконавчої влади відповідних змін до Інструкцією № 21-1, у частині зміни строку пред'явлення вимог про сплату боргу до виконання протягом трьох місяців замість одного року, не може бути «правовим бар'єром» для виконання Ріпкинським ОУ ПФУ своїх функцій щодо стягнення з боржників недоїмки зі сплати страхових внесків, фінансових санкцій (штрафів) та пені, оскільки останній, у відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України, зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Водночас, з аналізу вимог про сплату боргу від 02.06.2017 №№ Ю-1-у, Ю-2-у, Ю-3-у, Ю-4-у, Ю-5-у та Ф-6-у вбачається, що останні містять пункти 3, які фактично стали підставою для повернення відповідачем виконавчих документів без прийняття до виконання, а саме: «У разі несплати суми недоїмки, зазначеної в пункті 1 вимоги, ця вимога передається до органу державної виконавчої служби для стягнення в примусовому порядку протягом року з дати, зазначеної в пункті 4 вимоги», разом з тим, позивачем невірно зазначено строк пред'явлення вищевказаних вимог до виконання.

Однак, у оскаржуваних повідомленнях взагалі не містилось посилання на той факт, що підставою для повернення вимог про сплату боргу Ріпкинському ОУ ПФУ без прийняття до виконання є невірне зазначення позивачем у виконавчих документах строку пред'явлення вимог про сплату боргу до виконання - протягом одного року замість трьох місяців, а лише зазначено загальну фабулу - «виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у виконавчому документі не зазначено строк пред'явлення рішення до виконання».

Також, суд вважає, що правовій оцінці підлягає і факт порушення відповідачем строку повернення виконавчих документів - вимог про сплату боргу Ріпкинському ОУ ПФУ.

Так, частиною 4 статті 4 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення.

Як вбачається з матеріалів справи, вимоги про сплату боргу, винесені Ріпкинським ОУ ПФУ 02.06.2017 №№ Ю-1-у, Ю-2-у, Ю-3-у, Ю-4-у, Ю-5-у та Ф-6-у були отримані відповідачем 21.07.2017 (копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.32).

Разом з тим, повідомлення про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання - вимог про сплату від 02.06.2017 №№ Ю-1-у, Ю-2-у, Ю-3-у, Ю-4-у, Ю-5-у та Ф-6-у були винесені Городнянським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області лише 12.10.2017 та 09.11.2017 відповідно (а.с. 13,14,17,18,21,22,25,26,29,30,52).

Таким чином, позивачем, при винесенні оскаржуваних повідомлень, були допущені значні порушення триденного строку повернення виконавчих документів - вимог про сплату боргу Ріпкинському ОУ ПФУ.

Водночас, судом враховуються положення частини 5 статті 13 Закону № 1404-VIII, відповідно до якої встановлено, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

При цьому, за порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій передбачена відповідальність виконавців у порядку, встановленому законом.

За таких обставин, та з урахуванням встановлення судом факту порушення Городнянським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області процедури прийняття оскаржуваних повідомлень, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправними і скасування повідомлень Городнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання щодо вимог про сплату боргу від 02.06.2017 №№ Ю-1-у, Ю-2-у, Ю-3-у, Ю-4-у, Ю-5-у, виданих Ріпкинським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України, і задоволення адміністративного позову у цій частині.

Крім того, у судовому засіданні 13.11.2017 представником позивача до суду було надано повідомлення відповідача від 09.11.2017 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання - вимоги про сплату від 02.06.2017 № Ф-6-у, яке як встановлено судом вище, також прийнято відповідачем всупереч процедурі його прийняття, передбаченої Законом № 1404-VIII.

При цьому, вищевказане повідомлення було отримано позивачем лише під час судового розгляду справи, а тому останнім, на час звернення до суду з адміністративним позовом, вимоги щодо визнання протиправним та скасування вищевказаного повідомлення відповідача заявлено не було.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що, у відповідності до частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно з частиною 1 статті 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Завдання судочинства досягаються шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Ці вимоги закріплюють у національному законодавстві положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, відповідно до якої кожному гарантується право на справедливий судовий розгляд. Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

А тому, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати повідомлення Городнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання щодо вимоги про сплату боргу від 02.06.2017 № Ф-6-у, виданої Ріпкинським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України.

У свою чергу, позовна вимога Ріпкинського ОУ ПФУ про визнання протиправною бездіяльності Городнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції щодо прийняття на виконання вимоги про сплату боргу від 02.06.2017 № Ф-6-у, виданої Ріпкинським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України, також підлягає задоволенню, оскільки вимога про сплату боргу від 02.06.2017 № Ф-6-у не була розглянута відповідачем протягом трьох днів, як це передбачено частиною 4 статті 4 Закону № 1404-VIII.

Разом з тим, позовна вимога Ріпкинського ОУ ПФУ про зобов'язання Городнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області прийняти на виконання вимоги про сплату боргу від 02.06.2017 №№ Ю-1-у, Ю-2-у, Ю-3-у, Ю-4-у, Ю-5-у та Ф-6-у, видані Ріпкинським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, у відповідності до частин 1, 5 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Тобто, питання про прийняти на виконання вимог про сплату боргу від 02.06.2017 №№ Ю-1-у, Ю-2-у, Ю-3-у, Ю-4-у, Ю-5-у та Ф-6-у, виданих Ріпкинським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України, є виключною компетенцією Городнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.

У свою чергу, як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Така позиція суду щодо неможливості суду підміняти собою органи владних повноважень, повністю узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові Пленуму від 24.10.2008 № 13, згідно з якою, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, та з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Таким чином, вищевказана позовна вимога розцінюється Чернігівським окружним адміністративним судом саме як втручання у дискреційні повноваження Городнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 та частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Ріпкинського ОУ ПФУ.

Керуючись статтями 11, 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати повідомлення Городнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання щодо вимог про сплату боргу від 02.06.2017 №№ Ю-1-у, Ю-2-у, Ю-3-у, Ю-4-у, Ю-5-у та Ф-6-у, виданих Ріпкинським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України.

Визнати протиправною бездіяльність Городнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції щодо прийняття на виконання вимоги про сплату боргу від 02.06.2017 № Ф-6-у, виданої Ріпкинським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.В. Падій