Справа № 753/4205/17
Суддя: Вовк Є. І.
Дата ухвалення: 2017-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4205/17
провадження № 2-а/753/254/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2017 р. Дарницький районний суд м.Києва в складі судді Вовка Є.І., при секретарі Германенко В.А. в приміщенні Дарницького районного суду м.Києва, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за адміністратим позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просила: визнати незаконними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_2 у виплаті пенсії за віком за період з 01.06.2015 року по 07.10.2016 року; зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_2 належні їй суми пенсій за період з 01.06.2015 року по 07.10.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що їй призначена пенсія за віком на загальних підставах згідно норм Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

На час призначення пенсії за віком позивач працювала суддею Верховного Суду України.

На підставі Постанови Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року №1600-УШ наказом голови Вищого господарського суду України №350-К від 05.10.2016року ОСОБА_2 було звільнено з посади судді Вищого господарського суду України у зв'язку з виходом у відставку з 07.10.2016року.

01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України від 02.03.2015 р. № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким внесено зміни до статті 47 Закону України № 1058-ІУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та визначено, що тимчасово з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів 1 та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

01 червня 2015 року ОСОБА_2 було призупинено виплату пенсії за віком у зв'язку з тим, що на той час вона працювала суддею, тобто на посаді, яка за Законом «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI давала право на призначення пенсії державного службовця чи щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія за віком не виплачувалась їй і в 2016 році з огляду на зміни, внесені в пенсійне законодавство Законом України № 911-УШ від 24.12.2015 року, якими призупинено виплату пенсій працюючим суддям і на період з 01.01.2016 року по 07.10.2016 року.

Однак позивач вважає, що мала право на отримання пенсії за віком у період з 01.06.2015року по 07.10.2016 року, оскільки пунктом 5 розділу Ш «Прикінцеві положення» Закону № 213-УШ було передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі і спеціальних, з 01 червня скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/ щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до деяких законів, у тому числі і до Закону «Про судоустрій і статус суддів», а такий закон до 01.06.2015 року прийнятий не був. Тому, як зазначає позивач, з 01.06.2015 року припинили дію норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/ щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема за Законом України «Про судоустрій і статус суддів», і органи Пенсійного фонду зобов'язані були поновити їй виплату пенсії за віком з 01.06.2015 року, чого не зробили.

Лише Рішенням Конституційного суду України від 8 червня 2016 року №4-рп/2016 у справі №1-8/2016 (про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) визнано неконституційними положення статті 141 Закону № 2453-VІ у редакції Законів № 213-УШ від 02.03.2015 року і № 911-VIII від 24.12.2015 року, а також норму, передбачену пунктом 5 розділу 3 «Прикінцеві положення» Закону №213-VIII в частині скасування з 01 червня 2015 року права на призначення суддям у відставці щомісячного довічного грошового утримання.

Позивач зазначила, що неодноразово зверталась до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявами про виплату їй заборгованості по пенсії за віком, призначеної їй у квітні 2004р. відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 01.06.2015 р. по 07.10.2016 р.

Листом відповідача №2634/14/М-85 від 13.02.2017 р. позивача повідомлено про набрання з 01.04.2015 року чинності Закону України від 02.03.2015 р. № 213-VІІІ, №911-VIII від 24.12.2015 p., якими, зокрема встановлено порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам у період з 01.04.2015 р. по 31.12.2015 р. та з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р., в тому числі особам, які працюють на посадах та умовах, передбачених Законом України « Про судоустрій і статус суддів», Законом України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», у зв'язку з чим призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Позивач вважає дії відповідача щодо не виплати їй пенсії за віком з 01 червня 2015 року по 07 жовтня 2016 року незаконними і такими, що порушують її конституційні права на пенсійне забезпечення.

Позивач позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу у її відсутність.

Відповідач подав письмові заперечення, в яких не визнає вказаний позов, просив відмовити у його задоволенні.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Позивач перебуває на обліку відповідача, їй призначена пенсія за віком на загальних підставах згідно із Законом України № 1058-IV від 09.07.2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». На час призначення пенсії позивач працювала суддею Вищого господарського суду України.

На підставі Постанови Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року №1600-УШ наказом голови Вищого господарського суду України №350-К від 05.10.2016року ОСОБА_2 виключено зі складу суддів Вищого господарського суду України. у зв'язку з виходом у відставку з 07.10.2016року.

01 червня 2015 року ОСОБА_2 було призупинено виплату пенсії за віком у зв'язку з тим, що на той час вона працювала суддею, тобто на посаді, яка за Законом «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI давала право на призначення пенсії державного службовця/щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Позивач неодноразово зверталась до відповідача із заявою про виплату затриманої з 01.06.2015 року по 07.10.2016 року пенсії за віком, останній раз - 17 січня 2017 року, на що листом відповідача від 13.02.2017 року їй відмовлено у виплаті заборгованості по пенсійним виплатам.

01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України від 02.03.2015 р. № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким внесено зміни до статті 47 Закону України № 1058-ІУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та визначено, що тимчасово з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів 1 та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Аналогічні норми прийняті Законом України № 911-УШ від 24.12.2015 року з періодом дії з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року.

Однак, пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України № 213-УШ передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі і спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до деяких законів, зокрема Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Такий закон до 01 червня 2015 року прийнятий не був, а тому з вказаної дати припинили дію норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до деяких законів, зокрема до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», і судді з цього часу втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до статті 141 цього Закону, а тому органом Пенсійного фонду їм мала виплачуватись з 01.06.2015 року призначена раніше пенсія за віком.

Рішенням Конституційного суду України від 8 червня 2016 року №4-рп/2016 у справі №1-8/2016 (про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) визнано неконституційними положення статті 141 Закону № 2453-УІ у редакції Законів № 213-УШ від 02.03.2015 року і № 911-УШ від 24.12.2015 року, а також норму, передбачену пунктом 5 розділу Ш «Прикінцеві положення» Закону № 213-УШ в частині скасування з 01 червня 2015 року права на призначення суддям у відставці щомісячного довічного грошового утримання.

Таким чином, суд вважає, що орган Пенсійного фонду повинен був з 01 червня 2015 року по 07 жовтня 2016 року здійснювати позивачу виплату пенсії за віком у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати, чого не робив.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України № 2235-ІІІ «Про громадянство України» (в редакції Закону № 2663-ІV) заробітна плата і пенсія включені до переліку законних джерел існування.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України № 2050-Ш «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-Ш) заробітна плата і пенсія також включені до переліку доходів.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону № 1058-ІУ від 09.07.2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Конституційний Суд України в рішеннях № 8-рп/2013 і № 9-рп/2013, розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист і сформулював позицію, згідно з якою, у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов'язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком навіть незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

З огляду на це, немає підстав вважати, що позивач пропустив строк звернення до суду за захистом своїх прав.

Крім того, згідно ст.ст. 22, 64 Конституції України - право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Аналогічно правову позицію висловив і Верховний Суд України у своїй постанові від 25 травня 2016 року у справі № 21-1249а16 (ЄДРСР № 58275228), зазначивши, що спори у справах, пов'язаних з пенсійними виплатами, мають розглядатися у межах звернення до адміністративного суду, тобто в межах шестимісячного строку. Однак у цій же постанові Верховний Суд України наголосив, що при розгляді цієї справи слід застосовувати положення спеціальних норм. Таким чином, Верховний Суд України визнав, що спори у справах, пов'язаних з пенсійними виплатами за минулий час, на підставі частини першої статті 99 КАС України можуть розглядатися поза межами шестимісячного строку.

Відповідно до ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу), чого відповідачем фактично не було зроблено.

Згідно із ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з наданими документами і письмовими поясненнями позивача, їй незаконно затримано виплату пенсії за віком за 16 місяців і 7 днів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 8, 19, 22, 58, 64, 124, 152 Конституції України, Законів України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про судоустрій і статус суддів», керуючись ст.ст. 4-12, 17, 159-163, 256 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_2 у виплаті пенсії за віком за період з 01.06.2015 року по 07.10.2016 року незаконним та зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_2 належні їй суми пенсій за період з 01.06.2015 року по 07.10.2016 року.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня її проголошення .

СУДДЯ :