Справа № 808/2105/15
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 року м. Київ К/800/37605/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Гончар Л.Я.
Шведа Е.Ю.
провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Запорізької митниці на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 травня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2015 року у справі № 808/2105/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кліон" до Запорізької митниці ДФС про скасування рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом про:

- визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 17.10.2014 р. № 112050000/2014/000388/2,

- визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17.10.2014 р. № 112050000/2014/0064466.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність дій митниці щодо самостійного визначення митної вартості та необґрунтованим витребуванням у позивача додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.05.2015р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.07.2015р., позов задоволено повністю.

На постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 травня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2015 року надійшла касаційна скарга Запорізької митниці, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між ТОВ «Кліон» та Pelagos P/F (Фарерські острови) укладено контракт № 145S/2014Р від 04.09.2014 р. на поставку свіжозамороженої або охолодженої риби різних видів та морепродуктів, асортимент, кількість, вартість та умови поставки, визначених в інвойсах на кожну партію.

За вказаним контрактом ТОВ «Кліон» ввезено на митну територію України товар - морожену скумбрію, ціною 1,78 доларів США за кг, загальною вартістю 34710 доларів США, на умовах FCA Клайпеда (Литва), про що зазначено в інвойсі № SDA140014а від 29.09.2014р. Товар пред'явлений до митного оформлення 16.10.2014 р. за митною декларацією форми МД-2 № 112050000/2014/022987. Митна вартість товару визначена за основним методом визначення митної вартості (за ціною договору) на рівні 1,82 доларів США за 1 кг або 23,52 грн. за кг, загальною вартістю 458565,24 грн.

На виконання вимог ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України позивачем задля здійснення митного оформлення товару надано документи, які підтверджують митну вартість товарів, про що зазначено в гр. 44 декларації митної вартості, а саме: контракт № 145S/2014Р від 04.09.2014 р.; інвойс № SDА140014а від 29.09.2014 р.; калькуляція постачальника від 29.09.2014 р.; прайс-лист від 17.09.2014 р.; міжнародна товарно-транспортна накладна № 0019848; довідка про транспортні витрати б/н від 10.10.2014 р.; договір міжнародного експедирування № МЭ/2М від 23.04.2012 р.; договір на транспортні послуги № 6/10/14 від 06.10.2014 р.; дублікат ветеринарного свідоцтва від 15.10.2014 р. ДРД-00 № 954236; ветеринарний (санітарний) сертифікат від 29.09.2014 р. № 14/00005-40; сертифікат походження № ВС 25410 від 25.09.2014 р.; сертифікат якості № 3-2014 від 29.09.2014 р.; експортна декларація № 14LTLUB000EK015201 від 09.10.2014 р.; лист постачальника від 29.09.2014 р. про відсутність каталогів.

16.10.2014 р. митним органом декларанту направлено електронне повідомлення, в якому для підтвердження заявленої митної вартості товару декларанту пропонувалось надати додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта.

17.10.2014 р. декларантом позивача надані митному органу наступні документи: експертний висновок Запорізької торгово-промислової палати № ОИ-598 від 14.10.2014р.; лист постачальника від 30.09.2014р. з поясненнями щодо складу бухгалтерської документації; лист експедитора від 16.10.2014 р. про форму експортних декларацій; лист № 06/02-1896 від 16.10.2014р. з поясненням щодо ненадання декларації виробника.

Запорізькою митницею 17.10.2014 р. прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № 112050000/2014/000388/2 у відношенні митної декларації № 112050000/2014/022987 за резервним методом на підставі МД від 01.10.2014 р. № 112050000/2014/022011, від 07.07.2014 р. № 805020002/2014/6821 у зв'язку з чим митна вартість товару визначена митним органом в розмірі 2,5 дол. США/кг.

17.10.2014 р. Запорізькою митницею складена та надана декларанту картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112050000/2014/00644.

Не погоджуючись із спірним рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розглядаючи справу та задовольняючи позовні вимоги суди дійшли висновку, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз даної норми дає змогу виокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості: 1) наявність розбіжностей між окремими документами; 2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованими та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судами попередніх інстанцій, документами, якими позивач підтверджував митну вартість задекларованих товарів в ході митного оформлення, є контракт № 145S/2014Р від 04.09.2014 р.; інвойс № SDА140014а від 29.09.2014 р.; калькуляція постачальника від 29.09.2014 р.; прайс-лист від 17.09.2014 р.; міжнародна товарно-транспортна накладна № 0019848; довідка про транспортні витрати б/н від 10.10.2014 р.; договір міжнародного експедирування № МЭ/2М від 23.04.2012 р.; договір на транспортні послуги № 6/10/14 від 06.10.2014 р.; дублікат ветеринарного свідоцтва від 15.10.2014 р. ДРД-00 № 954236; ветеринарний (санітарний) сертифікат від 29.09.2014 р. № 14/00005-40; сертифікат походження № ВС 25410 від 25.09.2014 р.; сертифікат якості № 3-2014 від 29.09.2014 р.; експортна декларація № 14LTLUB000EK015201 від 09.10.2014 р.; лист постачальника від 29.09.2014 р. про відсутність каталогів. Ці документи зазначені позивачем як додатки до митної декларації у графі 44 та наявні у матеріалах справи.Заявлена митна вартість товару є договірною ціною згідно з контрактом з компанією Pelagos P/F (Фарерські Острови) контракт № 145S/2014Р від 04.09.2014 р.

Відповідачем витребувані додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів згідно з вимогами п. 3 ст. 53 Митного кодексу України. Разом з тим, висновок відповідача про неповноту та недостовірність відомостей про митну вартість товарів не може вважатися обґрунтованим, оскільки відповідно до статті VII п. 2 «а» Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1947 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

В статті VII п.2 «b» цієї угоди вказано, що під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов'язуватися або і) з порівнюваними кількостями, або іі) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.

Доводи скаржника про наявність в наданих позивачем документах розбіжностей колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відсутність в копії декларації країни відправлення від 09.10.2014 р. № 14LTLUB000EK015201 інформації щодо умов поставки товару не дає підстави для висновку про відсутність у поданих позивачем документах такої інформації. Декларантом на виконання вимог митного органу наданий лист експедитора - декларанта Green Transport від 16.10.2014 р., в якому зазначено, що форма експортної декларації від 09.10.2014 р. № 14LTLUB000EK015201, оформленої на продукцію - морожена скумбрія ціла, 400-600 гр., відповідно до інвойсу № SDA140014a від 29.09.2014 р., не передбачає наявність графи з зазначенням умов поставки. Проте, інші документи, які подані декларантом для митного оформлення, зокрема, інвойс містять відомості щодо умов поставки товару (FСА Клайпеда, Литва).

Що стосується ненадання декларантом декларації виробника, як це передбачено пп. 1.5.6 контракту від 04.09.2014 р. № 145S/2014P, то декларантом на виконання вимог митниці надано лист компанії Pelagos від 30.09.2014 р., в якому постачальник зазначає, що продукція відпускається зі складу на підставі інвойсу, який є бухгалтерською документацією для компанії Pelagos.

Таким чином, суди попередніх інстанцій, проаналізувавши надані позивачем до митного оформлення документи, дійшли вірного висновку про те, що ті документи, які об'єктивно міг надати декларант, дозволяли обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом.

Отже, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду України від 29 травня 2012 року у справі № 21-91а12.

Аналізуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом першої та апеляційної інстанцій, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом в свою чергу не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

Отже, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, суди дійшли вірного висновку щодо протиправності рішення про коригування митної вартості товарів.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Запорізької митниці митниці відхилити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 травня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: