Справа № 826/4334/17
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2017-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 листопада 2017 року № 826/4334/17

Окружний адміністративний суд міста Києва суддею Добрянською Я.І. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Київській області

про зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними та незаконними дії Головного управління Національної поліції в Київській області від 25.08.2016 року № 29/Д-529 щодо не призначення та невиплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - як інваліду ІІ групи;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Київській області здійснити виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму (на день виплати), встановленого законом для працездатних осіб, - як інваліду ІІ групи.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він, ОСОБА_1, з 08.04.2002 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 по 30.05.2016 року - в Національній поліції України, а саме в Головному управлінні Національної поліції в Київській області на посаді старшого інспектора з особливих доручень - чергового.

Так позивач зазначає, що станом на день звільнення стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років складає - 15 років 07 місяців 02 дні, час навчання - 01 рік 10 місяців 28 днів, вислуга років для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції - 15 років 07 місяців 02 дні.

Позивач вказує, що 30.05.2016 року його звільнено із служби в поліції за п.п. 2 п.1 статті 77 (через хворобу) ЗУ "Про Національну поліцію". За період виконання службових обов'язків він отримав захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, у зв'язку з чим 21.07.2016 року йому встановлена ІІ група інвалідності.

Згідно довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ № 0007443, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках у позивача складає 80%, причина втрати працездатності травма, пов'язана з виконанням службових обов'язків.

Позивач звернувся письмово до Головного управління Національної поліції в Київській області та отримав відповідь від 25.08.2016 року № 29/Д-529, в якій було повідомлено, що виплата одноразової грошової допомоги поліцейським здійснюється відповідно до статей 97-101 Закону України "Про Національну поліцію" та наказу МВС України від 11.01.2016 №4 "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського" та вказано, що на той час законодавством не передбачена виплата одноразової грошової допомоги колишнім поліцейським, які отримали травму під час проходження служби в органах внутрішніх справ України, при виконанні службових обов'язків, пов'язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьбі зі злочинністю.

Дане рішення позивач вважає протиправним та незаконним оскільки він має право на виплати, що гарантовані Конституцією України та відповідними законами, а саме виплату одноразової грошової допомоги.

02 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до Головного Управління Національної поліції в Київській області.

03.03.2017 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Київській області встановив, що справа не може бути розглянута Шевченківським районним судом м. Києва, у зв'язку з непідсудністю та відповідною ухвалою була повернута позивачу. ОСОБА_1 було роз'яснено право на подання позовної заяви до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Враховуючи положення ч.8 ст. 22 КАС України щодо недопустимості спорів між адміністративними судами щодо підсудності, ухвалою від 31 березня 2017 року було відкрите провадження в адміністративній справі.

20 липня 2017 року представниками позивача та відповідача через канцелярію суду були поданні клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Справа розглядалась у порядку письмового провадження відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

08.04.2004 року ОСОБА_1 згідно Наказу ГУ МВС в Київській області № 41 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ.

Згідно витягу з наказу Головного управління МВС України в Київській області від 06.11.2015 року № 590о/с позивача було звільнено у запас Збройних сил за пунктом 64 "з" (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) з о6 листопада 2015 року.

Відповідно до витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 25.05.2016 року № 231 о/с майор поліції ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції у запас (з постановкою на військовий облік) за п.п. 2. П. 1 ст. 77 (через хворобу) 30 травня 2016 року.

Як вбачається з виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0198482 ОСОБА_1 було присвоєно ІІ групу інвалідності з 21.07.2016 року у зв'язку з травмою пов'язаною з виконанням службових обов'язків.

Згідно довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ № 0007443, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках у позивача складає 80%, причина втрати працездатності травма, пов'язана з виконанням службових обов'язків.

Позивачем була подана заява до Головного управління Національної поліції Київської області для проведення виплати одноразової грошової допомоги, однак листом від 25.08.2016 року № 29/Д-529 Головне управління Національної поліції в Київській області, повідомило про прийняте рішення щодо відмови у задоволенні заяви з мотивів того, що на даний час не внесені зміни до ЗУ "Про Національну поліцію" щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги колишнім поліцейським, причиною інвалідності якої стало захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ і тому вирішити питання про призначення цієї допомоги, немає правових підстав.

Оскільки вказані дії позивача не мали позитивних результатів, з метою захисту порушеного права позивача на виплату одноразової грошової допомоги, позивач звернувся із позовом до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч. 2 цієї ж статті можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів, відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України, поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Предметом доказування відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності міліції України, а також порядок проходження служби в міліції визначав Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-ХІІ, який втратив чинність з 07.11.2015 року на підставі Закону України "Про Національну поліцію" №580-VІІІ від 02.07.2015 року.

Зокрема, відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Водночас відповідно до абзацу третього пункту 15Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Так, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції до набрання чинності Законом "Про національну поліцію" було врегульовано Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850(далі - Порядок № 850).

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку № 850 у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850 врегульовано, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Пунктом 8 Порядку № 850 визначено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Згідно з пунктом 9 Порядку № 850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Пунктом 11 Порядку № 850 встановлено, що виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ.

Аналіз наведених норм законодавства, дає підстави для висновку, що за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку № 850.

Той факт, що позивач після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ був прийнятий на службу в органи поліції, не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850.

На момент виникнення спірних правовідносин, з метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті)чи втрати працездатності поліцейського,наказом МВС України № 4 від 11.01.2016 року, зареєстрованого в Мінюсті України 29.01.2016 року за № 163/28293, було затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі Порядок № 4).

Так, відповідно до пункту 1 розділу 2 Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Разом з тим, згідно пункту 3 розділу 3 вказаного Порядку № 4 заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Відповідно до відомостей довідки до акта огляду МСЕК, на що вказано вище, позивачу встановлено другу групу інвалідності з 21.07.2016 року, захворювання пов'язане з проходженням служби в ОВС.

Отже, суд вважає, що позивач відповідає визначеним у вказаному вище Порядку № 4 критеріям та є таким, що має право на отримання зазначеної одноразової грошової допомоги.

При цьому, судом встановлено, що позивача було звільнено з органів Національної поліції в Київській області. Тобто, останнім місцем служби позивача як підполковника поліції є Національна поліція України.

З урахуванням вказаного, а також зазначених вище норм чинного законодавства України, суд дійшов до висновку, що органом, до якого позивач повинен був звертатись з заявою (рапортом) про виплату спірної грошової допомоги, є Головне управління Національної поліції в Київській області.

Отже, оскільки наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги підтверджено наявними у нього документами, суд дійшов до висновку про протиправність відмови Головного управління Національної поліції в Київській області у призначенні позивачу спірної грошової виплати.

При цьому, суд звертає увагу на внесені зміни до Порядку № 4 , а саме: наказом № 916 від 12 вересня 2016 року, за яким пункт 5 розділу 1 доповнено підпунктом 4.

Відповідно до пп. 4 п. 5 Розділу 1 Порядку № 4 визначено випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі, зокрема, втрати працездатності поліцейського, а саме: пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми чи каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

А тому вимоги позивача до ГУ НП в Київській області щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням другої групи інвалідності суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

При цьому згідно наведених вище правових норм розмір допомоги по другій групі інвалідності встановлюється на рівні 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб: з 1 січня 2016 року - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень.

Позивачу встановлено другу групу інвалідності з 21.07.2016 року, тобто, розмір спірної допомоги має становити 290 000 грн. /1450 грн. х 200/.

Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про міліцію" держава гарантує працівникам міліції соціальний захист. За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги згідно з цим Законом.

Згідно з ч.ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

А тому керуючись ст. 19 Конституції України,Законом України від 20.12.1990 № 565-XII "Про міліцію" Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію", Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850,наказом МВС України № 4 від 11.01.2016 року, зареєстрованим в Мінюсті України 29.01.2016 року за № 163/28293, яким затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі /смерті/ чи втрати працездатності поліцейського, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2,6,9,17,71,72,159-163,185,186 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправними та незаконними дії Головного управління Національної поліції в Київській області щодо не призначення та не виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як інваліду ІІ групи.

3.Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Київській області здійснити виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму (на день виплати) встановленого законом для працездатних осіб, як інваліду другої групи.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська