Справа № 810/1960/16
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1960/16 Головуючий у 1-й інстанції: Басай О.В. Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

14 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Коротких А.Ю., Літвіної Н.М.,

при секретарі: Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 29.12.2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про стягнення заборгованості.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 29.12.2016 року позов задоволено.

Зобов'язати Києво-Святошинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" суми податку на додану вартість за липень 2011 року у розмірі 64 020,00 (шістдесят чотири тисячі двадцять) грн. 00 коп.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" пеню на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за порушення строків бюджетного відшкодування за липень 2011 року за період з 11.06.2013 по 02.09.2016 у розмірі 40 156 (сорок тисяч сто п'ятдесят шість) грн. 79 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Представник позивача не з'явився, будучи належним чином повідомленим, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України - за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" зареєстроване як юридична особа 19.03.1999 та перебуває на податковому обліку в Києво-Святошинській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

22.07.2011 позивачем до ОДПІ було подано податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2011 року, де у рядку 23.1 було заявлено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку у розмірі 64 020,00 грн.

З вказаною податковою декларацією позивачем було також подано Довідку про залишок суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та не підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового звітного періоду (додаток 2 до податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2011 року), розрахунок суми бюджетного відшкодування (додаток 3 до податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2011 року) та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (додаток 4 до податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2011 року).

В подальшому позивач неодноразово звертався до податкового органу з запитами про надання інформації щодо відшкодування Товариству бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Разом з тим, суму податку на додану вартість у розмірі 64 020,00 грн. позивачу відшкодовано не було.

У зв'язку з тим, що податковим органом не виконано вимог закону стосовно не подання до органу державного казначейства висновку щодо бюджетного відшкодування ПДВ, а в порядку досудового врегулювання спору дане питання не вирішено, Товариство звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

Законодавчим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства є Податковий кодекс України.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків закріплено у статті 200 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пунктів 200.2, 200.3 статті 200 Податкового кодексу України, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, передбачено, що якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з пунктом 200.7 статті 200 Податкового кодексу України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону (п.200.8 ст. 200 Податкового кодексу України).

Як встановлено судом, 22.07.2011 позивачем до ОДПІ було подано податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2011 року та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 64 020,00 грн.

Отже, Товариством згідно вимог закону заявлено до бюджетного відшкодування у липні 2011 року суму податку на додану вартість у розмірі 64 020,00 грн.

Щодо виконання податковим органом вимог закону стосовно перевірки заявленої суми бюджетного відшкодування, суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 200.10 та 200.11 статті 200 Податкового кодексу України, протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

При цьому за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Відповідно до пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

У свою чергу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на підставі отриманого висновку контролюючого органу, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу (пункт 200.13 статті 200 Податкового кодексу України).

Отже, у разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 Податкового кодексу України вимог, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування органом державної податкової служби за результатами проведення камеральної чи документальної позапланової виїзної перевірки, цей орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно з пунктом 200.14 статті 200 Податкового кодексу України, якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки орган державної податкової служби виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов'язань з цього податку в наступних податкових періодах; у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Києво-Святошинська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області вважає, що не повинна була надавати висновок про бюджетне відшкодування органові державної казначейської служби, оскільки документи податкової звітності позивача за липень 2011 року були вилучені їх підрозділом - податковою міліцією.

Судом першої інстанції, встановлено, що на запит позивача, листом від 28.08.2015 за №2339/10-13-09-02 ОДПІ повідомила, що на підставі постанови слідчого від 22.02.2012 в рамках кримінальної справи №13-9131 вилучено податкову звітність позивача за період 2010-2012.

Листом від 29.08.2013 року за №9989/6/99-99-01-01-15 Міністерство доходів і зборів України підтвердило, що станом на 01.01.2013 року по ТОВ "Васт-Транс" бюджетна заборгованість з податку на додану вартість складає 3 629 600,00 грн., з яких по 1 482 100.00 грн. документи вилучено слідчим відділом податкової міліції ДПІ у Києво-Святошинському районі.

Згідно з відповіді Прокуратури Київської області від 18.09.2013 №07/1-2373 визначене бюджетне відшкодування по ТОВ "Васт-Транс" не проводиться з причини відсутності матеріалів (вилучених слідчим), що дають законні підстави для проведення бюджетного відшкодування.

До матеріалів справи позивачем долучено відповідь Слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Києво-Святошинському районі від 01.03.2016 вих. №600/10-13-09-02, з якої слідує, що під час розслідування кримінальної справи №13-9131 згідно протоколу виїмки вилучено документи стосовно ТОВ "Васт-Транс": довідка про результати камеральної перевірки ТОВ "Васт-Транс" з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на рахунок платника податку у банку за липень 2011 року №161 1502/30367782 від 06.10.2011 на 3 арк.; довідка про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ "Васт-Транс" () з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на рахунок платника податку у банку за липень 2011 року №1110/23-3/30367782 від 18.10.2011 на 6 арк.; довідка у формі висновку №177/1502/30367782 від 27.10.2011 на 3 арк.; довідка у формі висновку №181/1502/30367782 від 22.11.2011 на 3 арк.

Встановлено, що ОДПІ було проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ "Васт-Транс" з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за липень 2011 року, оформлену довідкою від 18.10.2011 №1110/23-3/30367782, у висновках якої зазначено, що відображене Товариством бюджетне відшкодування у декларації з ПДВ за липень 2011 року в сумі 64 020,00 грн. підтверджено.

Отже, враховуючи п'ятиденний строк, визначений пунктом 200.12 статті 200 Податкового кодексу України, Києво-Святошинська об'єднана державна податкова інспекція Головного Управління ДФС у Київській області була зобов'язана після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (відповідач-2) висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету до 23.10.2011.

Таким чином, необґрунтованими є доводи Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Київській області про відсутність обов'язку надавати висновок про бюджетне відшкодування органові державної казначейської служби, оскільки документи податкової звітності позивача за липень 2011 року були вилучені лише 22.02.2012, на підставі постанови слідчого рамках кримінальної справи №13-9131.

Також встановлено, що ТОВ "Васт-Транс" зверталось до ОДПІ із запитами, у яких просило здійснити бюджетне відшкодування ПДВ та надати інформацію про направлення до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку із зазначенням суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню, а саме: від 10.10.2013 №788-790, від 21.07.2015 №279, від 19.05.2015 №83, від 19.05.2015 №88, від 04.06.2015 №108. Разом з тим, чіткої відповіді на вказані запити Товариством не отримано.

Однак, представник податкового органу жодних доказів, які б свідчили про непідтвердження заявленої до відшкодування суми податку на додану вартість, або доказів про прийняття податковим органом податкових повідомлень-рішень про зменшення суми бюджетного відшкодування ПДВ - не надав.

Таким чином, заявлена Товариством у податковій декларації за липень 2011 року сума бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 64 020,00 грн. є підтвердженою.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податковий орган зобов'язаний був надати ГУ ДКС України у Київській області висновок із зазначенням суми ПДВ у розмірі 64 020,00 грн. для його подальшого відшкодування на рахунок позивача у банку.

Частиною 2 статті 45 Бюджетного кодексу України, визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Механізм взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість визначений Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №39 від 17.01.2011 (далі - Порядок № 39).

Відповідно до пункту 6 Порядку №39, у разі коли за результатами проведення перевірок платника податку з урахуванням вимог статей 73 і 83 Податкового кодексу України підтверджено достовірність нарахованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, орган державної податкової служби складає висновок про суми відшкодування податку на додану вартість (далі - висновок), в якому зазначає суму, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету.

Згідно з пунктом 7 Порядку №39, орган державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку зобов'язаний подати органові державної казначейської служби висновок протягом: трьох робочих днів після закінчення камеральної перевірки податкової декларації платника податку, який має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти робочих днів після закінчення перевірки платника податку, який не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Пунктом 8 Порядку №39, визначено, що державна податкова служба надсилає на постійній основі до Державної казначейської служби узагальнену інформацію про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках. Порядок та строки надсилання такої інформації визначаються Державною податковою службою.

Відповідно до пункту 9 Порядку №39, на підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку, протягом: трьох операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Таким чином, системно проаналізувавши викладені законодавчі норми, у разі підтвердження достовірності нарахованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, складання висновку про суму відшкодування податку на додану вартість та його надіслання до органу, що здійснює казначейське обслуговування, є обов'язком податкового органу.

Як встановлено, ОДПІ не було направлено до відповідного територіального органу Державного казначейства України у встановлений пунктом 8 Порядку №39 строк висновок із зазначенням вищевказаної суми, яка підлягає відшкодуванню позивачу, що свідчить про протиправну бездіяльність з боку податкового органу.

Крім того, податковим органом не наведено жодних обставин, що могли б слугувати підставою для відмови у наданні позивачу бюджетного відшкодування ПДВ та, відповідно, підставою для неподання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про таке відшкодування, а відтак відповідачем не доведено суду правомірності своєї бездіяльності щодо неподання такого висновку.

З урахуванням правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові від 16.09.2015 у справі №21-881а15, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про зобов'язання Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області подати до органу Державної казначейської служби України висновок із зазначення суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету за податковою декларацією ТОВ "Васт-Транс" з податку на додану вартість за вересень 2012 року на суму бюджетного відшкодування у розмірі 64 020,00 грн. підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України пені за несвоєчасне перерахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість за липень 2011 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, суми податку не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 % облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, суми податку не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120% облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Оскільки зазначену вище суму ПДВ відповідачами у строки, встановлені пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України, не відшкодовано, позивач має право на нарахування пені у порядку, встановленому пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України.

При цьому, неподання податковим органом після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв'язку з цим заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред'явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду України від 03.06.2014 у справі № 21-131а14 та в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 16.03.2015 у справі №К/9991/94791/11 та від 10.11.2015 у справі № К/800/43164/14.

Як встановлено, ТОВ "Васт-Транс" не отримано суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за липень 2011 року у розмірі 64 020,00 грн.

Позивач, звертаючись з даним адміністративним позовом, заявив вимогу про стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" пеню на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 05.10.2011 по 07.06.2016 в розмірі 46 949,57 грн. у зв'язку з тим, що позивачем не отримано суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за липень 2011 року у розмірі 64 020,00 грн.

Однак, 07.09.2016 позивачем було подано заяву про стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" пеню на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 11.06.2013 по 02.09.2016, тобто в межах строку звернення до суд (1095 днів) в розмірі 40 156,79 грн.

Ураховуючи те, що всупереч приписів ПК позивач не отримав бюджетне відшкодування, суд вважає, що вимога ТОВ "Васт-Транс" про стягнення з Державного бюджету України пені на рівні 120 відсотків облікової ставки НБУ за період з 11.06.2013 по 02.09.2016 у розмірі 40 156,79 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Стосовно доводів апелянта про залишення позовної заяви без розгляду, то колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України, платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Як вже було зазначено, ОДПІ було проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ "Васт-Транс" з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за липень 2011 року, оформлену довідкою від 18.10.2011 №1110/23-3/30367782, у висновках якої зазначено, що відображене Товариством бюджетне відшкодування у декларації з ПДВ за липень 2011 року в сумі 64 020,00 грн. підтверджено.

Отже, право позивача на бюджетне відшкодування вказаної суми виникло 23.10.2011 року.

Пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, встановлено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Частиною першою статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі Bellet v. France Європейський Суд з прав людини зазначив, що "стаття 6§ 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Беручи до уваги рішення Європейського Суду з прав людини, а також те, що позивач в позасудовому порядку намагався вирішити оспорюване питання та зверталось до ОДПІ із запитами (від 10.10.2013 №788-790, від 21.07.2015 №279, від 19.05.2015 №83, від 19.05.2015 №88, від 04.06.2015 №108), у яких просило надати інформацію про суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню, суд приходить до висновку, що залишення позовних вимог позивача без розгляду, у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, унеможливить доступ останнього до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Ураховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що причини пропуску Товариством строку звернення з даним позовом до адміністративного суду є поважними.

Крім того, оскільки дане рішення суду в частині, що стосується бюджетного відшкодування, має зобов'язальний характер, а обставини, встановлені під час розгляду справи, дають суду обґрунтовані підстави вважати, що податковий орган може ухилятись від його виконання, суд вважає за необхідне встановити контроль за виконанням постанови у даній справі шляхом зобов'язання Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області у десятиденний строк з часу набрання даним рішенням законної сили подати до суду звіт про його виконання.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Київській області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 29.12.2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: Н.М. Літвіна

А.Ю. Коротких