Справа № 527/1369/17
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 р. Справа № 527/1369/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Калиновського В.А. , Бондара В.О.

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Глобинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 03.10.2017р. по справі № 527/1369/17

за позовом ОСОБА_1

до Глобинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання протиправним ,скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Глобинського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Глобинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області щодо відмови йому в перерахунку пенсії;

- зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області здійснити перерахунок його пенсії починаючи з 01 січня 2017 року на підставі довідки прокуратури Полтавської області від 14.02.2017 року № 18-62/вих17 у звязку з підвищенням заробітної плати відповідної категорії прокурорсько-слідчих працівників згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» та здійснити відповідні виплати з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 28.09.2006 року УПФ в Глобинському районі Полтавської області йому було призначено пенсію відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції закону який діяв на момент призначення пенсії). 14.02.2017 року прокуратурою Полтавської області позивачу було надано довідку №18-62/вих17 про підвищення заробітної плати, з якою він 20.02.2017 року звернувся до відповідача для перерахунку раніше призначеної йому пенсії відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Листом від 01.03.2017 року позивачу відмовлено в перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» посилаючись на те, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» 213-VIII з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та з вказаної дати пенсії в порядку та на умовах, передбачених вищезазначеним законом не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 03.10.2017 року у справі № 527/1369/17 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Глобинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправним, скасування рішення та зобовязати вчинити певні дії.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії.

Зобовязано Глобинське обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії починаючи з 01 лютого 2017 року на підставі довідки прокуратури Полтавської області від 14.02.2017 року № 18-62/вих17 у звязку з підвищенням заробітної плати відповідної категорії прокурорсько-слідчих працівників згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» та здійснити відповідні виплати з урахуванням виплачених сум.

Відповідач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки не повідомив.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, позивач працював в органах прокуратури з 07.02.1996 року. 02.02.2007 року звільнений з органів прокуратури, в звязку з виходом на пенсію за вислугою років відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» (а.с.14-16).

14.02.2017 року Прокуратурою Полтавської області позивачу видано довідку № 18-62/вих17 про те, що ОСОБА_1 працював в Прокуратурі Полтавської області на посаді заступника прокурора району та вказано розмір заробітної плати на вказаній посаді станом на 01.12.2015 року (а.с.12-13).

На підставі вказаної довідки, позивач 20.02.2017 року звернувся до відповідача з відповідною заявою про здійснення перерахунку та виплати пенсії, відповідно до довідки, виданої Прокуратурою Полтавської області від 14.02.2017 року, в зв'язку з підвищенням посадових заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників (а.с.10).

Листом від 01.03.2017 року № 3/Л-02 відповідач відмовив позивачу в перерахунку пенсії на підставі довідки від 14 лютого 2017 року. Підставою для відмови у перерахунку пенсії, слугували висновки відповідача про те, що відповідно до п. 5 «Прикінцевих положень» Закону України від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Здійснення перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» чинним законодавством не передбачено (а.с.9).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про відмову у проведенні позивачу перерахунку пенсії не відповідає вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII (далі Закон №1789-XII) (в редакції, яка діяла станом на дату призначення позивачу пенсії) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відносно підстав та порядку перерахунку пенсій прокурорів, то норми відповідно змісту було передбачено частинами тринадцятою і вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ.

Згідно ч. 13 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

З 1 квітня 2015 року набрав чинності Закон № 213-VIII (крім, зокрема, положень пункту 15 розділу І цього Закону (стосуються внесення змін до статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру»), які набрали чинності з 25 квітня 2015 року) частину пятнадцяту статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ замінено чотирма частинами в новій редакції (пятнадцятою-вісімнадцятою). Зокрема, частина пятнадцята (в новій редакції цієї статті) серед іншого передбачає, що «максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».

Також з 1 січня 2015 року ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ викладено в новій редакції (у відповідності із Законом України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України»), відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII (набрав чинності з 1 квітня 2015 року) передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України „Про державну службу, „Про прокуратуру, „Про судоустрій і статус суддів, „Про статус народного депутата України, „Про Кабінет Міністрів України, „Про судову експертизу, „Про Національний банк України, „Про службу в органах місцевого самоврядування, „Про дипломатичну службу, Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Поряд з цим, з 15 липня 2015 року набрав чинності Закон № 1697-VII (за винятком окремих його положень), який теж містить положення щодо пенсійного забезпечення працівників прокуратури (стаття 86).

Відповідно до п.п. 1 п. 3 розділу ХІІ Закону № 1697-VII з набранням чинності цим Законом таким, що втратив чинність, зокрема, є Закон № 1789-ХІІ, крім <…> частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1 <…>.

Норми щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 1798-ХІІ, містились у частинах тринадцятій, вісімнадцятій статті 50-1 цього Закону, отже з набранням чинності Законом № 1697-VII ці положення статті 50-1 втратили чинність.

Згідно ч. 13 ст. 86 цього Закону пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Згідно ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII (в редакції Закону України від 24 грудня 2014 року № 76-VIII) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок її пенсії за вислугу років положення статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (крім частин третьої, четвертої, шостої, одинадцятої) втратили чинність згідно з Законом № 1697-VII. Визначення умов і порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, за Законом № 1697-VI віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України.

Відсутність затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури(як було передбачено ч.18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а потім ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII) зумовило неможливість проведення відповідачем відповідно перерахунку.

При цьому, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що за відсутності постанови уряду про порядок перерахунку пенсій, до правовідносин в цій сфері слід застосовувати положення частини тринадцятої і вісімнадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (які втратили чинність згідно із Законом № 1697-VII) та вказує, що за відсутності нормативного регулювання відносин щодо умов і підстав для перерахунку пенсій (зокрема у звязку зі збільшенням розміру заробітної плати) працівників прокуратури підстави для такого перерахунку відсутні.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії з підстав, про які зазначено вище, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Глобинського районного суду Полтавської області від 03.10.2017 року у справі № 527/1369/17 не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 4 ч. 1 ст. 205, ст. 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Глобинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області задовольнити.

Постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 03.10.2017р. по справі № 527/1369/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Глобинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправним, скасування рішення та зобовязати вчинити певні дії.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст постанови виготовлений 17.11.2017 р.