Справа № 750/5388/17
Суддя: Карапута Л. В.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/5388/17
Провадження № 2-а/750/800/17
У Х В А Л А

15 листопада 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Карацюба М.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові справу за адміністративним позовом Чернігівської міської ради до ОСОБА_4 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання неправомірною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору та за адміністративним позовом Чернігівської міської ради до ОСОБА_4 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення штрафу,

третя особа ОСОБА_3,

в с т а н о в и в :

06.06.2017 року Чернігівська міська рада звернулася до суду з позовом та подавши заяву про уточнення позовних вимог від 16.06.2017 року просила визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.04.2017 року в частині стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 12800 грн. Одночасно представник позивача просила поновити строк для оскарження даної постанови та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

10.08.2017 року Чернігівська міська рада звернулася до суду з позовом про визнання неправомірною та скасувати постанову державного виконавця від 19.07.2017 року про накладення на Чернігівську міську раду штрафу у розмірі 5100 грн. в межах виконавчого провадження №53746345 та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 жовтня 2017 року обєднано в одне провадження справи № 750/5388/17 2-а/750/800/17 за адміністративним позовом Чернігівської міської ради до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в особі відділу примусового виконання рішень ОСОБА_4 державної виконавчої служби про визнання неправомірною та скасування постанови та № 750/7692/17 2-а/750/1072/17 за адміністративним позовом Чернігівської міської ради до ОСОБА_4 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення штрафу.

У судовому засіданні замінено відповідача ОСОБА_5 територіальне управління юстиції у Чернігівській області в особі відділу примусового виконання рішень ОСОБА_4 державної виконавчої служби на належного відповідача ОСОБА_4 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та наполягала на його задоволенні.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову.

Третя особа просила залишити позов про визнання неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.04.2017 року в частині стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 12800 грн., без розгляду та в задоволенні позову про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення штрафу, відмовити.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, 10.04.2017 року на виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області разом з заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження надійшов виконавчий лист № 750/8148/16-а, виданий Деснянським районним судом м. Чернігова 13.04.2017 про зобов'язати Чернігівську міську раду розглянути заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки по вулиці 2-ій Радіозаводській, 19, в місті Чернігові, орієнтовною площею 0.1000 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та надати дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки по вулиці 2-ій Радіозаводській, 19, в місті Чернігові орієнтовною площею 0.1000 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Оскільки виконавчий лист, що надійшов на виконання відповідає вимогам ст.3,4 Закону України «Про виконавче провадження» та поданий стягувачем разом з заявою про відкриття виконавчого провадження у строки визначені Законом, виконавець зобов'язаний був відкрити виконавче провадження.

11.04.2017 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено поняття виконавчого збору. Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувану за виконавчим документом. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотири мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. 1 перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. Виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішення Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців винесеними до набрання чинності цим Законом. У разі наступних пред'явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом документа таким, що не підлягає виконанню, стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Під час передачі виконавчого документа від органу державної служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий в момент передачі. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передання виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає. Виконавчий збір не стягується у разі закінчення в провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

В адміністративному позові позивач зазначив, про необхідність скасування п. 3 постанови про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з боржника виконавчого збору. З цим твердженням погодитись неможливо. Скасованим може бути рішення чи дії державного виконавця, якщо вони були незаконними або прийнятими з порушенням чи недотриманням вимог Закону. З вищенаведених норм закону вбачається, що відкриваючи виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний зазначити в ній про стягнення виконавчого збору в розмірі передбаченому ст.27 Закону України «Про виконавче провадження».

14.04.2017 року постанова про відкриття виконавчого провадженя була отримана Чернігівською міською радою, що підтверджується супровідним листом від 11.04.2017 року (а.с. 10).

Посилання позивача на те, що постанову Деснянського районного суду м. Чернігова по справі № 750/8148/16-а виконано в повному обсязі до відкриття виконавчого провадження, тому виконавче провадження слід закінчити на підставі п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», тому Чернігівською міською радою було надіслано до державного виконавця листа від 19.04.2017 року про повідомлення виконання рішення суду в повному обсязі добровільно 28.02.2017 року до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, суд не бере до уваги, оскільки Чернігівською міською радою було надано лист № 2725 від 19.04.2017 (з додатками якого не можна встановити, що рішення суду виконано в повному обсязі до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а саме: надано витяг з рішення Чернігівської міської ради № 16/VII-21 від 28.02.2017 відповідно до якого ОСОБА_3 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вулиці 2-ій Радіозаводській, 19, в місті Чернігові орієнтовною площею 0,0950 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

16.05.2017 року до Чернігівської міської ради державним виконавцем було надіслано вимогу виконавця виконати рішення суду в повному обсязі та надати документальне підтвердження його виконання в строк до 26.05.2017 року. Вказана вимога була отримана Чернігівською міською радою 24.05.2017 року, а тому позивач вважає, що саме з цього часу зрозуміли, що виконавче провадження не закінчено, тому в десятиденний строк звернулися до суду з позовом про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, та просять поновити строк на його оскарження, оскільки пропустили з поважних причин, а саме повідомляли державного виконавця своїм листом від 19.04.2017 року про виконання рішення суду (а.с. 12).

Крім цього, у своєму позові позивач посилається на ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», яка, згідно зазначено тексту, є нормою Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, що втратив чинність.

Також, позивачем не в повному обсязі трактовано п.2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень щодо витрати виконавчого провадження.

Так, кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача;3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення (стаття 42 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п.2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4,6,7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону. У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом. Державний виконавець зобов'язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження, виділеною в окреме провадження, не пізніше наступного робочого дня після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Відповідно до частини другої статті 181 КАС України адміністративний позов з приводу оскарження дій або бездіяльності державної виконавчої служби може бути подано до суду у 10-денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Як убачається з матеріалів справи (а. с. 10) позивач отримав копію оскаржуваної постанови 14.04.2017 року. Таким чином, він мав право оскаржити її до суду в строк до 24.04.2015 року включно.

Позивач звернувся до суду з позовом 06.06.2017 року, тобто з пропущенням встановленого законом строку на оскарження дій державного виконавця, при цьому суд не знаходить поважною причиною пропуску вказаного строку, а саме направлення до державного виконавця листа від 19.04.2017 року

Згідно пункту 9 частини першої статті 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Процесуальний закон пов'язує початок перебігу строку звернення до суду або з дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, або з дня, коли особа могла дізнатися їх порушення.

Верховний Суд України у постанові від 16.11.2016 року у справі №6-2469цс16 висловив правову позицію, згідно якої порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який особа не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

У рішенні від 21.02.1975 року у справі «Голдер проти Великої Британії» Європейський суд з прав людини закріпив правило, що пункт 1 статті 6 Конвенції стосується невід'ємного права особи на доступ до суду. Прямим порушенням права на доступ до суду є необхідність отримання спеціальних дозволів на звернення до суду.

Установлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

За таких обставин позов Чернігівської міської ради про визнання неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.04.2017 року в частині стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 12800 грн., підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 158 160, 165 КАС України, суд

у х в а л и в:

адміністративний позов Чернігівської міської ради про визнання неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.04.2017 року в частині стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 12800 грн., залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.В. Карапута