Справа № 807/1316/17
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 листопада 2017 рокум. Ужгород№ 807/1316/17

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванчулинця Д.В.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

за участі сторін та осіб, які беруть участь у розгляді справи:

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши в приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду в залі судових засідань адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 15 листопада 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Постанову у повному обсязі було складено 20 листопада 2017 року.

12 жовтня 2017 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суд з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі - відповідач), якою просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10 червня 2016 року № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем: податок на доходи фізичних осіб на 22067,67 грн., у тому числі за податковими зобовязаннями 17518,13 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями 4549,54 грн. (а.с.5, 6).

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Позивач не погоджуючись з винесеним відповідачем податковим повідомленням-рішення, звернувся до суду для визнання такого протиправним та скасування останнього, у звязку з тим, що вважає, що податковою протиправно збільшено йому грошове зобовязання, оскільки спрощення пені та відсотків по кредиту, не містить в собі ознак додаткового блага.

Позивач у судовому засідання підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі з мотивів наведених у позовній заяві та просив суд задовольнити позов повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти заявлених позовних вимог у повному обсязі з мотивів наведених у письмових запереченнях та просив суд відмовити позивачеві в задоволені позову повністю.

Розглянувши матеріали даної адміністративної справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів даної адміністративної справи, в період з 18 травня 2016 року по 20 травня 2016 року посадовими особами Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_2. За результатами перевірки 27 травня 2016 року складено Акт за № 908/13-01/НОМЕР_2 «Про результати документальної позапланової перевірки фізичної особи ОСОБА_2, РНОКПП - НОМЕР_2 з питань відображення в податковій декларації про майновий стан і доходи, доходів отриманих з інших джерел за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року» (а.с.9-11).

На підставі Акт перевірки за № 908/13-01/2 від 27 травня 2016 року, Державною податковою інспекцією у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області 10 червня 2016 року винесено податкове повідомлення-рішення за № НОМЕР_1 (а.с.12). Відповідно до останнього, фізичній особі ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобовязання за платежем 11010500 «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» в загальному розмірі 22607,67 грн. (за основним зобовязанням 17518,13 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 4549,54 грн.).

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України обєктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно з підпунктом 162.2.17 пункту 16.2 статті 162 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не повязаний з виконанням обовязків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 162.2.17 пункту 16.2 статті 162 Податкового кодексу України є вичерпним.

Відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній до 1 січня 2015 року) суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно з підпунктом «б» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобовязання.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обовязків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Аналіз наведених норм законів дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує доход платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує доход платника податку і включається в його оподатковуваний доход. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Відсутність в підпункті «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (процентного) кредитором за його самосійним рішенням, була усунена шляхом внесення змін Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2015 року.

Згідно з підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобовязаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобовязаний виконати всі обовязки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оподатковуваним доходом позивача є лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком. Прощені (анульовані) банком за його рішенням проценти за користування кредитом та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходом платника податків. Тому, база оподаткування повинна бути визначена тільки з суми, прощеної (анульованої банком), яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування процентів.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22 травня 2017 року за № К/800/28428/16, від 16 травня 2017 року за № К/800/37381/15 та від 23 березня 2017 року за № К/800/25025/16.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_4 акціонерним товариством «ОСОБА_5 Аваль» (кредитор) та ОСОБА_2 (позичальник) укладено кредитний договір від 29 січня 2008 року за №014/4044/82/37827.

03 грудня 2013 року між кредитором ОСОБА_4 акціонерним товариством «ОСОБА_5 Аваль» та позичальником ОСОБА_2 було укладено договір про припинення зобовязання за кредитним договором № 014/4044/82/37827 від 29 січня 2008 року, відповідно до якого банком анульовано (прощено) заборгованість за нарахованою останньому відсотків за користування кредитом у розмірі 10 139,04 грн. та розрахованої пені по кредиту у розмірі 94 528,20 грн. (а.с.7, 8).

Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що анульована пеня та відсотки по кредиту у розумінні підпункту «д» 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України не є оподаткованим доходом, а тому винесене податкове повідомлення-рішення від 10 червня 2016 року за № НОМЕР_1 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення прийняте Державною податковою інспекцією у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області від 10 червня 2016 року за № НОМЕР_1.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області (90500, Закарпатська область, Тячівський район, м. Тячів, вул. Армійська, буд. 2, код ЄДРПОУ - 39594069) за рахунок її бюджетних асигнування на користь ОСОБА_2 (90500, Закарпатська область, Тячівський район, м. Тячів, вул. Київська, буд. 17, реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_2) понесені судові витрати у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорока гривень 00 коп.).

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст.254 КАС України.

СуддяОСОБА_6