Справа № 821/976/17
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/976/17
15 год. 29 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Варняка С.О.,

при секретарі: Кальченко-Булановій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Білозерський" до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Звернувшись до суду, позивач посилається на те, що у період з 22.03.17 р. по 11.04.17 р. Головним управлінням державної фіскальної служби України у Херсонській області було проведено документальну планову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Білозерський" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2014 р. по 31.12.2016 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р.

За результатами зазначеної перевірки 19.04.2017 р. був складений акт № 87/21-22-14- 01/38188680, яким було встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, у звязку із чим збільшено суму грошового зобов'язання за податок на додану вартість на загальну суму 2413 105,00 гривен 00 копійок (два мільйона чотириста тринадцять тисяч сто пять гривен 00 копійок).

У відповідності до пункту 86.7 ст. 86 Податкового Кодексу України 25.04.17 року позивачем було подано до ГУ ДФС у Херсонський області заперечення на висновки, викладені в акті № 87/21-22-14-01/38188680, за результатами розгляду яких 12.06.2017 року ГУ ДФС у Херсонській області листом вих. № 2261/10/21-22-14-01-14 повідомило ТОВ "Білозерський", що висновок до акту № 87/21-22-14-01/38188680 від 19.04.2017 року залишається без змін.

06.06.2017 р. ГУ ДФС у Херсонський області на підставі наказу № 459 від 06.06.2017 р. з метою обєктивного розгляду заперечень та у звязку із додатково наданими документами ТОВ "Білозерський" було повторно проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р. Повторна перевірка проводилась у період з 06.06.2017 р. по 07.06.2017 р.

В результаті повторної перевірки 09.06.2017 р. ГУ ДФС у Херсонський області було складено акт № 133/21-22-14-01/38188680 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Білозерський" з питань дотримання вимог податкового законодавства, що стали предметом розгляду заперечень, у звязку з додатково наданими документами за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р., прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 13.06.2017 р., відповідно до якого позивача було зобовязано сплатити наступні грошові зобовязання:

- з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 1930484,00 гривен;

- з штрафних (фінансові) санкцій в розмірі 482621,00 гривен.

Загальна сума, що підлягає сплаті позивачем відповідно до податкового повідомлення- рішення № від 13.06.2017 р. складає 2413105,00 гривен 00 копійок.

Позивач вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі необґрунтованих та помилкових висновків відповідача, викладених в акті перевірки, а відтак прийняте рішення на підставі таких висновків є протиправним та підлягає скасуванню.

Просить суд, з врахуванням доповнення позовних вимог, визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області щодо прийняття податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 13.06.2017 року; скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 13.06.2017 року про донарахування суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 2412105,00 гривень, в тому числі: за податковими зобов'язаннями - 1930484,00 гривень, за штрафними санкціями - 482261,00 гривень; стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ "Білозерський" судові витрати у розмірі1600 гривень.

У судовому засіданні представник позивача наполягала на позовних вимогах, просила суд задовольнити позов.

Представники відповідача у судовому засіданні по суті позову заперечували, просили у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши сторони та дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

З 06.06.2017 по 07.06.2017 року контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Білозерський" з питань дотримання вимог податкового законодавства, що стали предметом розгляду заперечень, у зв'язку з додатково наданими документами за період з 01.01.2014 по 31.12.2016.

За результатами перевірки складено акт від 09.06.2017 року № 133/21-22-14-01-38188680.

Документальною позаплановою виїзною перевіркою ТОВ "Білозерський" встановлено порушення п. 185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ (зі змінами і доповненнями), в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 1928888 грн., у т.ч. за липень 2016 року -219865 грн.; серпень 2016 року -304604 грн.; вересень 2016 року 778381 грн.; жовтень 2016 року-626038 грн.

На підставі акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 13.06.2017 року № НОМЕР_1.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК. Так, згідно з положенням пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон № 996-ХIV).

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: відомості про господарську операцію і підтвердження її реального (фактичного) здійснення.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Водночас відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 ПК).

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень.

Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб'єкт господарювання має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Судом встановлено, що ТОВ "Білозерський" зареєстровано Білозерською районною державною адміністрацією від 13.06.2012 №0000917, перереєстроване від 12.08.2015 №3000917 та від 26.05.2016 №8000917.

Місцезнаходження субєкта господарювання та місце провадження Херсонська область, Білозерський район, селище Янтарне, вул. Центральна,2А.

Офісне приміщення підприємства знаходиться за адресою: м. Херсон, вул.Робоча,66 (4 поверх № 52-55) договір оренди з ПП В.А.Т. Компанія "Дніпро і компанія" від 05.10.2015 № 47 строком до 25.09.2018року.

До суду не було надано доказів існування у позивача складських приміщень, необхідних для проведення господарської діяльності, договорів оренди чи інших правових підстав використання приміщень для виробничої діяльності.

Судом встановлено, що ТОВ "Білозерський" задокументовано в бухгалтерському та податковому обліку взаємовідносини із субєктами господарювання з якими не підтверджено реальність здійснення господарських операцій, а саме: філія "СЄ" ТОВ "Білозерський" за липень 2016 року задокументовано у бухгалтерському обліку по рахунку 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями" операції з ТОВ "Квент Альянс" (код 40473616) по реалізації алкогольної продукції в асортименті на загальну суму 770500,13 грн. в т.ч. ПДВ 128416,69 грн., у т.ч.

- липень 2016 року у сумі 128416,69 грн.

та за період з липня по жовтень 2016 року задокументовано у бухгалтерському обліку по рахунку 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями" операції з ТОВ "Рошфор Альянс" (код 40468847) по реалізації алкогольної продукції в асортименті на загальну суму 10802827,57 грн. в т.ч. ПДВ 1800471,28 грн., у т.ч. по періодам:

- липень 2016 року в сумі 91448,44грн.,

- серпень 2016 року в сумі 304604,11грн.,

- вересень 2016 року в сумі 778380,86грн.,

- жовтень 2016 року в сумі 699626037,87грн.

Між філією "СЄ" ТОВ "Білозерський" та ТОВ "Рошфор Альянс" укладено договір поставки від 28 липня 2016 № 293 та між ТОВ "Квент Альянс" укладено договір поставки від 30.06. 2016 № 266.

За умовами договору, Постачальник філія "СЄ" ТОВ "Білозерський" зобовязується передати у власність Покупця (ТОВ "Рошфор Альянс" та ТОВ "Квент Альянс") алкогольні напої, а покупець зобовязаний надати постачальнику належним чином завірені копії документів.

Згідно досліджених у судовому засіданні товарно-транспортних накладних, перевезення алкогольних напоїв філією "СЄ" ТОВ "Білозерський" здійснювалось на підставі договору оренди транспортного засобу № 2 від 04.01.2016 року.

Орендодавець фізична особа ОСОБА_1 (НОМЕР_2) з однієї сторони та філія "СЄ" ТОВ "Білозерський" (орендар) в особі директора ОСОБА_2 уклали договір оренди транспортного засобу, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування вантажний фургон малотоннажний Volkswagen LT 35, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, обєм двигуна 2799, рік випуску - 2005.

Відповідно до ст.799 ЦКУ договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. При цьому ч. 2 даної статті передбачено, що договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

В даній ситуації договір оренди автомобіля Volkswagen LT 35 між філією "СЄ" ТОВ "Білозерський" та фізичною особою ОСОБА_1 було укладено без нотаріального посвідчення.

Правові наслідки недотримання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору викладені у ч. 1 ст. 220 ЦКУ, відповідно до якої у разі недодержання сторонами зазначеної вимоги такий договір є нікчемним.

Суд зазначає, що згідно із ст. 236 ЦКУ нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є таким з моменту його вчинення і відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦКУ такий правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно відповіді регіонального сервісного центру в Київської області від 10.01.2017 № 13 на лист ГУ ДФС у Херсонській області від 28.12.2016 № 5080/9/21-22-14-06-18 встановлено, що навантаження автомобіля НОМЕР_4 товарно-матеріальними цінностями складає 1288 кг.

Відповідно до п.3.1 Договору передбачено постачання товару здійснюється силами та за рахунок постачальника.

Відповідно до досліджених судом подорожніх листів, щодо транспортування алкогольної продукції в вересні 2016 року на адресу ТОВ "Рошфор Альянс" водієм значився ОСОБА_3 При цьому в товарно-транспортних накладних зазначено водія ОСОБА_4 який працює з філією "СЄ" ТОВ "Білозерський" на підставі цивільно-правового договору №1 від 31.08.2016 року. Правові підстави для роботи ОСОБА_3 у відповідача відсутні.

Тобто, надані подорожні листи за вересень 2016 року не відповідають товарно-транспортним накладним.

Листом від 07.06.2017 № 310 ТОВ "Білозерський" надані копії документів. Відповідно до наданого посвідчення водія ВХР 242140 на ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, виданого Центром 3242 TSC3242 відкрита категорія В (керування легковим автотранспортом з 12.06.2014 по 07.06.2047). Таким чином водій ОСОБА_5 не мав права та не здійснював перевезення алкогольної продукції в липні 2016 року на малогабаритному автотранспорті Volkswagen LT 35 на адресу ТОВ "Квент Альянс".

Співставленням використаного дизельного пального на автомобілі НОМЕР_4 відповідно до подорожніх листів встановлено невідповідність придбаного та використаного пального.

Також згідно співставлення табеля обліку використання робочого часу експедитора водія ОСОБА_3 та відпрацьованих годин даним співробітником зазначених в подорожніх листах встановлені невідповідності.

Таким чином, надані філією "СЄ" ТОВ "Білозерський" первинні документи, не опосередковуються реальним рухом активів між філією "СЄ" ТОВ "Білозерський" та підприємствами "Рошфор Альянс" та "Квент Альянс".

Первинні документи не відповідають дійсності, зазначені обсяги перевезення алкогольних напоїв не відповідають технічним характеристикам автомобіля Volkswagen LT 35, що свідчить про неможливість перевезення та розвантаження алкогольної продукції на адресу ТОВ "Квент Альянс" та ТОВ "Рошфор Альянс".

Суд погоджується, з доводами відповідача про те, що фактично філією "СЄ" ТОВ "Білозерський" здійснено безпідставне документальне оформлення господарської операції з постачання (продажу) алкогольної продукції на адресу ТОВ "Квент Альянс" та ТОВ "Рошфор Альянс", яка фактично не здійснена.

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України).

Відповідач - суб'єкт владних повноважень довів наявність правових підстав для винесення спірного податкового повідомлення-рішення, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст. 8, 9, 12, 19, 158, 159, 161, 162, 163 КАС України,

постановив:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 17 листопада 2017 р.

Суддя Варняк С.О.

кат. 8.3.3