Справа № 810/3911/17
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
16 листопада 2017 року № 810/3911/17
Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, Міністерства оборони України про скасування пункту наказу про звільнення та поновлення на військовій службі,

ВСТАНОВИВ:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, Міністерства оборони України, в якому просить суд:

- скасувати п. 2 параграфу 2 наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 08.06.2012 №257 щодо звільнення позивача, помічника командира полку - начальника фінансово-економічної служби 1129 зенітного ракетного полку 8 армійського корпусу - з 18.12.2009 з військової служби у запас за пунктом «№є» частини 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили);

- поновити на військовій службі на посаді помічника командира полку начальника фінансово-економічної служби 1129 зенітного ракетного полку 8 армійського корпусу з 18.12.2009.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Тобто, як вбачається з даної статті, початок місячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав. При цьому, йдеться не про те, коли особа з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.

Публічною службою, відповідно до пункту 15 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, визнається діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Враховуючи, що спірні правовідносини пов`язані зі звільненням старшого лейтенанта ОСОБА_1 з посади помічника командира полку начальника фінансово-економічної служби 1129 зенітного ракетного полку 8 армійського корпусу, строк звернення до адміністративного суду встановлюється у межах одного місяця.
Суд зазначає, що строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

При цьому необхідно враховувати, що практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Інститут строків в судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Предметом позову є наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 08.06.2012 №257.

Так, пунктом 1 наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 08.06.2012 №257 скасовано пункт 1 наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №232 від 01.06.2007 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.12.2007 у справі №2-а-3900/06, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2009 у справі №22-а-22675/08.

У той же час, пунктом 2 оскаржуваного наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 08.06.2012 №257 позивача звільнено з військової служби з 18.12.2009 у запас за пунктом «є» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили).

Разом з цим, з даним позовом до суду позивач звернувся 15.11.2017, тобто з пропуском місячного строку, встановленого частиною 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства.

Як стверджує позивач, про порушення своїх прав оспорюваним наказом він дізнався лише 18.10.2017, отримавши його копію на запит свого адвоката.

Суд звертає увагу, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким критеріям:

- це обставина або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк і створювали об`єктивні перешкоди, які перешкоджали зверненню до суду;

- це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

- ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

- ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Разом з цим, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, суд посилання позивача щодо моменту, коли йому стало відомо про порушення його прав, оцінює критично з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач вказав, що 25.05.2007 наказом Міністра оборони України №285 позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді позбавлення військового звання та на підставі зазначеного наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 01.06.2007 №232 було звільнено з військової служби та виключено зі списків офіцерського складу Збройних Сил України.

Не погоджуючись із вищевказаними наказами, позивач оскаржив їх у судовому порядку. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.12.2007 у справі №2-а-3900/06, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2009 у справі №22-а-22675/08, накази від 25.05.2007 №285 та від 01.06.2007 №232 було скасовано.

З метою звернення до суду щодо стягнення грошового утримання за час вимушеного прогулу та за період невиконання вищезазначеного рішення суду, восени 2017 року адвокатом позивача було направлено запит про надання довідки про розмір грошового забезпечення до військової частини НОМЕР_1 .

Разом з цим, суд зазначає, що будь-яких пояснень щодо неможливості подання позивачем позовної заяви до суду щодо стягнення відповідного грошового утримання, не наведено.

У відповідь на вказаний запит від 17.10.2017 №402, військовою частиною НОМЕР_1 було надано довідку про розмір грошового забезпечення за відповідний період, а також повідомлено про те, що оскаржуваним наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 08.06.2012 №257 звільнено ОСОБА_1 з військової служби у запас за пунктом «є» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили).

Суд зазначає, що в оспорюваному наказі Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 08.06.2012 №257, як на підставу його прийняття, міститься посилання на вирок місцевого суду Київського гарнізону від 15.09.2009.

Як встановлено судом з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, правомірність вироку місцевого суду Київського гарнізону від 15.09.2009 був предметом розгляду кримінальної справи №5-1047км45.

Згідно з Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.03.2012 №5-1047км45, вирок місцевого суду Київського гарнізону від 15.09.2009 та ухвалу військового апеляційного суду Центрального регіону України від 18.12.2009, зокрема, щодо ОСОБА_1 скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд.

Відтак, про наявність існування відповідного обвинувального вироку місцевого суду Київського гарнізону, позивачеві було відомо ще у 2009 році.

Отже, оскільки законодавством передбачено як одну із підстав звільнення з військової служби наявність обвинувального вироку суду, що набрав законної сили, позивач мав можливість дізнатись відповідну інформацію щодо наявності / відсутності відповідного наказу про його звільнення з військової служби.

Разом з цим, будь-яких пояснень та доказів щодо неможливості дізнатись про існування відповідного наказу про звільнення з військової служби, позивачем не наведено.

Таким чином, наведені позивачем обставини в обґрунтування причин пропуску строків звернення суд вважає недостатніми для визнання їх поважними.

Суд звертає увагу, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Позивачем не надано обґрунтованих пояснень та не долучено до позовної заяви будь-яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску ним строку звернення до суду з даною позовною заявою.

Частиною першою статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Недоліки позовної заяви повинні бути усунені у строк до 1 грудня 2017 року шляхом подання безпосередньо до суду:

- письмових пояснень та доказів на їх підтвердження щодо моменту, коли позивач, а не його представник, дізнався (повинен був дізнатись) про порушення своїх прав або щодо існування дійсних, істотних обставин, що об`єктивно перешкоджали позивачеві своєчасно звернутись до суду з даним адміністративним позовом.

Керуючись статтями 106, 108, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:
1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, Міністерства оборони України про скасування пункту наказу про звільнення та поновлення на військовій службі, - залишити без руху.

2. Позивачеві у строк до 01 грудня 2017 року усунути наведені у даній ухвалі недоліки у вказаний у ній спосіб.

3. У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і повернута заявникові.

4. Після усунення недоліків позовної заяви документи до суду направляти із обов`язковою вказівкою на номер справи № 810/3911/17 та зазначенням прізвища судді, який постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

5. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачеві за адресою, зазначеною у позовній заяві.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Лисенко В.І.