Справа № 607/7638/17
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10529/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Коваля Р.Й., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача - Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене протоколом засідання комісії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області для розгляду спірних питань, пов'язаних із призначенням пенсії від 13.05.2017 №33 про відмову у призначенні пенсії за віком, зобов'язати призначити пенсію за віком з 10.04.2017.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що всупереч вимог статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідачем неправомірно відмовлено у призначенні їй пенсії, обґрунтовуючи відмову відсутністю необхідного трудового стажу для призначення пенсії за віком.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Тернопільського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області для розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оформлене протоколом №33 від 13.05.2017 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком. Зобов'язано Тернопільське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 12 квітня 2017 року.

Не погоджуючись із постановою суду, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає про відсутність у позивача необхідного страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зокрема, при зверненні за призначенням пенсії за віком ОСОБА_1 надала трудову книжку колгоспника, а також уточнюючу довідку від 21.08.2014 №1245 з вказаною нарахованою заробітною платою та відпрацьованими людиноднями за періоди роботи. Довідки, видані Гусятинським трудовим архівом Гусятинської районної ради на підставі кних обліку розрахунків по оплаті праці та книг обліку трудового стажу і заробітку колгоспника №7 колгоспів «Україна», «Росія», КСП «Увислівське», ТзОВ «Увислівське» с. Увисла Гусятинського району за 1983-1989, 1991-1998 роки, оскільки вищезазначені колгоспи ліквідовані. В уточнюючих довідках вказана невідповідність прізвища заявниці, вказаного в книгах обліку розрахунків по оплаті праці з прізвищем у паспорті.

Спеціалістом сектору контрольно-перевірочної роботи №4 управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на підставі Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, та відповідно до ст.44 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» проведена звірка достовірності подання даних у представлених довідках ОСОБА_1 Згідно перевірки первинних документів встановлено, що у книгах обліку розрахунків по оплаті правці колгоспів «Україна», «Росія», КСП «Увислівське», ТзОВ «Увислівське» с. Увисла Гусятинського району зазначено прізвище «ОСОБА_1», а в книзі трудового стажу і заробітку колгоспника №7- прізвище «ОСОБА_1».

Таким чином, на думку пенсійного органу, відсутні правові підстави для зарахування періодів роботи ОСОБА_1 в колгоспах «Україна», «Росія», КСП «Увислівське», ТзОВ «Увислівське» с. Увисла Гусятинського району за 1983-1989, 1991-1998 роки.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 10.04.2017 позивач звернулась до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». На час звернення позивач досягла передбаченого законом пенсійного віку (58 років) та набула необхідного п'ятнадцятирічного страхового стажу.

Відповідно до протоколу засідання комісії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області для розгляду спірних питань, пов'язаних із призначенням пенсії від 13.05.2017 №33, у призначенні пенсії ОСОБА_1 відмовлено.

Відмова мотивована відсутністю відповідного страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком. Водночас роз'яснено, що до страхового стажу позивачу зараховано період з 01.01.2005 по 31.05.2007 за договором про одноразову сплату у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування від 10.04.2017, що становить 2 роки 5 міс. Також зазначено, що підстави для зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача в колгоспах «Україна», «Росія», КСП «Увислівське», ТзОВ «Увислівське» с. Увисла Гусятинського району з квітня 1983 року по грудень 1989 року та з квітня 1991 по жовтень 1998 року відсутні, оскільки згідно перевірки первинних документів встановлено, що у книгах обліку розрахунків по оплаті праці колгоспу «Україна», «Росія», КСП «Увислівське», ТзОВ «Увислівське» с. Увисла Гусятинського району зазначено прізвище «ОСОБА_1», а в книзі трудового стажу і заробітку колгоспника № 7 -прізвище «ОСОБА_1». Таким чином, у книгах розрахунків по оплаті праці виявлено невідповідність прізвища заявниці, вказаного у трудовій книжці, з прізвищем у паспорті, що не відповідає нормам чинного законодавства.

Позивач, вважаючи Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» неправомірною, звернулася до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (із змінами та доповненнями) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно з ст.1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року.

До стажу роботи згідно ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ № 637 від 12.08.1993 року, якою визначено, що у відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій та їх правонаступників.

Відповідно до ч.1 ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.

Так, відповідно до ч.1 ст.58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в редакції чинній на час звернення позивача про призначення пенсії (далі Порядок №22-10), відповідно до п.2.1 якого до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637; довідка про заробітну плату особи за період страхового стажу до 01.07.2000, а починаючи з 01.07.2000 індивідуальні відомості про застраховану особу надаються відділом персоніфікованого обліку.

Пунктом 2.10 Порядку №22-1 передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Відповідно до п.4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає памятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Відтак, саме на органи Пенсійного фонду України покладено обов'язок щодо здійснення перевірки допустимості документів, поданих разом із заявою для призначення пенсії, та обґрунтованість видачі таких з метою забезпечення не лише реалізації права особи на призначення та отримання пенсії, а й контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до ч. 1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В п. 1 ст. 69 КАС України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до п. 2 ст. 69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно з п. 1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Водночас відповідно до п.2 ст.86 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Так, з протоколу засідання комісії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області для розгляду спірних питань, пов'язаних із призначенням пенсії від 13.05.2017 №33 слідує, що спеціалістом сектору контрольно-перевірочної роботи №4 управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на підставі Порядку №22-1, та відповідно до ст.44 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» проведена звірка достовірності подання даних у представлених довідках ОСОБА_1 Згідно перевірки первинних документів встановлено, що у книгах обліку розрахунків по оплаті праці колгоспів «Україна», «Росія», КСП «Увислівське», ТзОВ «Увислівське» с. Увисла Гусятинського району зазначено прізвище «ОСОБА_1», а в книзі трудового стажу і заробітку колгоспника №7- прізвище «ОСОБА_1». У зв'язку з виявлено невідповідністю прізвища заявниці, вказаного у трудовій книжці, з прізвищем у паспорті, пенсійний орган дійшов висновку про відсутність правових підстав для зарахування ОСОБА_1 періодів роботи в колгоспах «Україна», «Росія», КСП «Увислівське», ТзОВ «Увислівське» с.Увисла Гусятинського району з квітня 1983 року по грудень 1989 року та з квітня 1991 по жовтень 1998 року

Судом встановлено, що для призначення пенсії позивачем надано договір про одноразову сплату у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування від 10.04.2017 №10448/289. За зазначеним договором пенсійним органом до страхового стажу зараховано 2 роки 5 міс.

Крім того надані архівні виписки 21.08.2014 №1244 та №1245, видані Гусятинським трудовим архівом Гусятинської районної ради, з яких слідує, що в документах архівного фонду ТзОВ «Увислівське» с. Увисла Гусятинського району Тернопільської області, а саме: книгах обліку розрахунків по оплаті праці колгоспу «Україна», колгоспу «Росія», КСП «Увислівське», ТзОВ «Увислівське» за 1983-1989, 1991-1998 роки, книзі обліку трудового стажу і заробітку колгоспника №7 містяться відомості про роботу ОСОБА_1 у колгоспі «Україна», колгоспі «Росія», КСП «Увислівське», ТзОВ «Увислівське» с. Увисла Гусятинського району за період з квітня 1983 року по грудень 1989 року та з квітня 1991 року по жовтень 1998 року.

У відповідності до Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 22.09.2015 № 4, 17.06.1978 позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 та змінила дошлюбне прізвище «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

Стаж роботи ОСОБА_1 у КСП «Увислівське» Гусятинського району Тернопільської області за період з квітня 1983 року по 1995 рік підтверджується також записами в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1.

У відповідності до п.1 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року №310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Пункт 2 вказаних Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників регламентує, що трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Згідно абзацу 2 пункту 2 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, трудові книжки колгоспників раніше встановленого взірця обміну на нові підлягають.

Разом з тим, обов»язок правильного і точного внесення даних про роботу в трудову книжку і інші документи покладена на роботодавця.

Відповідно за наявності розбіжностей записів в зазначенні прізвища в книгах обліку розрахунків по оплаті праці на позивача не можуть бути покладені негативні правові наслідки даних обставин та не повинні позбавляти позивача на зарахування цього періоду до страхового стажу, оскільки такі записи щодо спірного періоду частково містяться у трудовій книжці колгоспника, що узгоджується з вимогами ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно якої основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові особисте суб»єктивне бачення порушеного права чи охоронюваного інтересу та спосіб його захисту. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способами, визначеними законодавством, є підставою для прийняття рішення про відмову в позові.

З огляду на положення ст.ст.21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішенням, дією або бездіяльністю. Встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії протиправними.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про протиправність рішення, оформлене протоколом засідання комісії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області для розгляду спірних питань, пов'язаних із призначенням пенсії від 13.05.2017 №33 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1, що має наслідком його скасування.

Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи доведено наявність необхідного страхового стажу, на час подання документів для призначення пенсії позивач досягла передбаченого законодавством пенсійного віку, що дає їй право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи.

Крім того, відповідно до ст.7 Закону України "Про пенсійне забезпечення", звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

В силу ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Слід зазначити, що з самого визначення поняття пенсії слідує, що ці виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Цей вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на якийсь строк. В цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін, або строк, на який призначається пенсія не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії. Відтак, виплату пенсії позивачу не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право позивача на отримання державної пенсії, яка повинна виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія дійшла висновку, що вірним способом відновлення порушеного права позивача є зобов'язання відповідача призначити пенсію за віком з 12 квітня 2017 року відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням спірних періодів роботи позивача до страхового стажу.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 серпня 2017 року у справі №607/7638/17 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді Р. Й. Коваль
В. Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 17.11.2017.