Справа № 826/15616/16
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30 жовтня 2017 року № 826/15616/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Карго-Ін-Транзит» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Карго-Ін-Транзит», (далі - позивач), до Головного управління ДФС у м. Києві, (далі - відповідач), про визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення на 13511,49 кг. (15794,83 л.) обсягу пального, на який платник має право зареєструвати акцизні накладні/розрахунки коригування до акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних, (далі - ЄРАН), у Системі електронного адміністрування реалізації пального, (далі - СЕАРП), зобов'язання відповідача здійснити збільшення на 13511,49 кг (15794,83 л) обсягу пального, на який платник має право зареєструвати акцизні накладні/розрахунки коригування до акцизних накладних в ЄРАН у СЕАРП.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що внаслідок неповного з'ясування обставин, які мають значення, відповідачем зроблено помилковий висновок про необхідність коригування обсягів залишку пального, зазначених позивачем в акті інвентаризації обсягів залишку пального, у результаті чого порушено права позивача.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив у його задоволенні відмовити повністю, оскільки відповідачем правомірно зменшено обсяг пального, на який платник має право зареєструвати акцизні накладні/розрахунки коригування до акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних, у Системі електронного адміністрування реалізації пального.

Представник позивача у відповідне судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи сторона позивача повідомлена належним чином. Поряд з цим, до суду через канцелярію від позивача надійшла заява про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

У період із 15.06.2016 р. по 24.06.2016 р. відповідачем проведено фактичну перевірку позивача, за результатами якої 29.06.2016 р. складено акт № 26/84/40/35086778 про результати перевірки ТОВ «Карго-Ін-Транзит» () даних акту інвентаризації обсягів залишку пального, поданого відповідно до п. 9 підрозділу 5 розділу ХХ Податкового кодексу України, щодо відповідності обсягів пального, зазначених в акті інвентаризації, фактичним даним та/або даних бухгалтерського обліку, (далі - акт перевірки), згідно з висновками якого, перевіркою не підтверджено відображені позивачем інвентаризаційні залишки пального станом на 01.03.2016 р. Зазначені в акті інвентаризації залишки пального підлягають коригуванню на зазначені відхилення у СЕАРП, а саме -13511,49 кг (-15794,83 л).

До такого висновку відповідач прийшов внаслідок наступного.

Перевіркою встановлено, що основним видом діяльності позивача є неспеціалізована оптова торгівля, а саме імпорт із США засобів автохімії та автокосметики, розфасованих у дрібну тару для роздрібного споживання.

Згідно зі зведеними даними щодо відповідності обсягів пального, зазначених в акті інвентаризації, поданого позивачем до ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, фактичним даним та/або даним бухгалтерського обліку, станом на 01.01.2016 р. на рахунку 281 «Товари на складі/Підакцизний товар» рахуються наступні товари: код пального згідно з УКТ ЗЕД , сальдо на 31.12.2015 р. 13511,49 кг.

Відповідно до ст. 215 Податкового кодексу України, (далі - ПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), товар (продукція) з кодом (згідно з УКТ ЗЕД) станом на 31.12.2015 р. до підакцизних товарів не відноситься.

Згідно даних оборотно-сальдових відомостей по рахунку 631, 632 «Розрахунки з постачальниками», за період із 01.01.2016 р. по 29.02.2016 р. позивач мав господарські взаємовідносини із нерезидентом - Компанією Hi-Gear Products, Inc. (США) на підставі контракту від 27.11.2009 р. № 25, за умовами якого Компанія Hi-Gear Products, Inc. продає, а позивач купує товар (засоби догляду за автомобілем).

Під час перевірки встановлено, що придбані позивачем товари реалізовано останнім у січні-лютому 2016 р. шляхом продажу Товариству з обмеженою відповідальністю «Ей Джі Ей Дніпро».

У розділі 3.4 акту перевірки контролюючим органом зазначено, що відповідно до п. 9 підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, протягом 20 календарних днів, починаючи із 01.03.2016 р. платник податку зобов'язаний подати контролюючому органу акт проведення інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01.03.2016 р. Зазначені у такому акті інвентаризації обсяги залишку пального контролюючий орган враховує у формулі, визначеній п. 232.3 ст. 232 ПК України, як обсяг, на який платник податку має право зареєструвати акцизні накладні та/або розрахунки коригування у СЕАРП.

Однією з умов даної формули є загальний обсяг пального, ввезеного на митну територію України, оформленого належним чином митними деклараціями, з якого сплачено акцизний податок.

Враховуючи зазначене, товари (продукція) з кодом (згідно з УКТ ЗЕД), з урахуванням п. 232.3 ст. 232 ПК України, не відображаються в акті інвентаризації обсягів залишку пального на 01.03.2016 р.

Позивачем у 2015 р. ввезено на митну територію України товари (продукцію) з кодом (згідно з УКТ ЗЕД), які, відповідно до ст. 215 ПК України, станом на 31.12.2015 р. до підакцизних товарів не відносилися, а тому при ввезені на митну територію України акцизний податок не сплачено.

Викладені обставини позивачем не заперечувалися.

Отже, в порушення п. 232.3 ст. 232 ПК України, позивачем віднесено залишки пального (сальдо) станом на 31.12.2015 р. у загальній кількості 13511,49 кг (за кодом УКТ ЗЕД ) до акту інвентаризації обсягів залишку пального, чим завищено залишки пального станом на 01.03.2016 р.

Як наслідок, перевіркою встановлено відхилення між обсягами залишку пального станом на 01.03.2016 р., зазначеними в акті інвентаризації, поданому позивачем до ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 19.03.2016 р. за № , та обсягами залишку пального, визначеними за результатами перевірки, а саме залишки пального (за кодом УКТ ЗЕД ) завищено на 13511,49 кг (15794,83 л).

Оцінивши викладене, суд зазначає таке.

У відповідності до п. 9 підрозділу 5 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, позивачем 19.03.2016 р. надіслано до ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві засобами електронного зв'язку акт інвентаризації обсягів залишку пального на 01.03.2016 р. для врахування його у формулі, визначеній п. 232.3 ст. 232 цього Кодексу, як обсяг, на який платник податку має право зареєструвати акцизні накладні в СЕАРП.

Підпунктом 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України визначено, що особи, які здійснюватимуть реалізацію пального, підлягають обов'язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, місцем проживання фізичних осіб-підприємців до початку здійснення реалізації пального.

Реєстрація платника податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочі дні до початку здійснення реалізації пального заяви, форма якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників акцизного податку з реалізації пального, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками акцизного податку.

Пунктом 213.4 ст. 213 ПК України передбачено, що право на складання акцизних накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники акцизного податку в порядку, передбаченому ст. 212 цього Кодексу.

Механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування реалізації пального, порядок роботи СЕАРП, а також проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 р. № 113 «Деякі питання електронного адміністрування реалізації пального» (далі - Порядок у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 розділу 1 Порядку передбачено, що СЕАРП запроваджується з 01.03.2016 року.

Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, які здійснюватимуть реалізацію пального, підлягають обов'язковій реєстрації як платники акцизного податку з реалізації пального до початку здійснення реалізації пального (п. 4 розділу 2 Порядку).

Згідно п. 5 розділу 2 Порядку, ДФС веде реєстр платників акцизного податку з реалізації пального. Включення осіб до реєстру платників, внесення змін до нього, виключення з реєстру платників здійснюється засобами системи електронного адміністрування реалізації пального та контролюючими органами за основним місцем обліку особи як платника податків.

Пунктом 6 розділу 2 Порядку встановлюється, що реєстрація платника податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочі дні до початку здійснення реалізації пального заяви, форма якої затверджується Мінфіном.

Заява про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального складається та подається до контролюючого органу за основним місцем обліку особи як платника податків засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного цифрового підпису відповідальних осіб.

Датою та часом подання заяви до контролюючого органу є дата та час, зафіксовані у квитанції про доставку (перша квитанція).

Пунктом 7 розділу 2 Порядку передбачено, що не пізніше наступного робочого дня після надходження заяви засобами системи електронного адміністрування реалізації пального особа реєструється платником податку шляхом включення її до реєстру платників або такій особі надсилається повідомлення про необхідність подання нової заяви у разі виявлення порушень вимог щодо електронного цифрового підпису, дотримання форми, встановленої наказом Мінфіну, порядку заповнення і подання заяви згідно з цим Порядком.

Інформація про результати розгляду заяви надсилається особі засобами електронного зв'язку в електронному вигляді у другій квитанції.

Датою реєстрації платника податку є дата включення його до реєстру платників (п. 8 розділу 2 Порядку).

За змістом приписів п. 232.3 ст. 232 ПК України, платник податку має право зареєструвати акцизні накладні та/або розрахунки коригування, а також коригування до заявок на поповнення обсягу залишку пального в ЄРАН на обсяг реалізованого пального за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (?АНакл), обчислений за такою формулою:

?АНакл = ?АНаклОтр + ?АМитн + ?ЗаявкиПоповн - ?КоригЗаявкиПоповн - ?АНаклВид - ?Втрат, де:

?АНаклОтр - загальний обсяг пального за отриманими платником податку акцизними накладними, зареєстрованими в ЄРАН, та розрахунками коригування до них таких акцизних накладних, зареєстрованими в ЄРАН;

?АМитн - загальний обсяг пального, ввезеного на митну територію України, оформленого належним чином митними деклараціями, з якого сплачено акцизний податок;

?ЗаявкиПоповн - загальний обсяг пального за оформленими та зареєстрованими в СЕАРП заявками на поповнення обсягу залишку пального, із списанням з облікових карток грошових коштів сплаченого акцизного податку в бюджет, рівних сумі акцизного податку для відповідного обсягу пального;

?КоригЗаявкиПоповн - загальний обсяг пального за оформленими та зареєстрованими в СЕАРП пального коригуваннями до заявок на поповнення обсягу залишку пального, за якими зменшується попередньо збільшений обсяг залишку пального;

?АНаклВид - загальний обсяг пального за виданими платником податку акцизними накладними, зареєстрованими в ЄРАН, та розрахунками коригування до таких акцизних накладних, зареєстрованими в ЄРАН;

?Втрат - загальний обсяг пального втраченого, як в межах, так і понад встановлені норми втрат, зіпсованого, знищеного, включаючи випадки внаслідок аварії, пожежі, повені, інших форс-мажорних обставин чи з іншої причини, пов'язаної з природним результатом, а також внаслідок випаровування в процесі виробництва, обробки, переробки, зберігання чи транспортування такого пального, що засвідчені відповідним актом втрати, псування чи знищення пального.

При цьому, у відповідності до п. 9 підрозділу 5 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, протягом 20 календарних днів, починаючи з 01.03.2016 року, платник податку зобов'язаний подати контролюючому органу акт проведення інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01.03.2016 року із зазначенням адрес об'єктів, на яких зберігаються відповідні обсяги залишків пального, перелік резервуарів, в яких зберігаються обсяги залишку пального, їх технічних параметрів (фізична місткість, що відповідає технічним паспортам), правовстановлюючих документів на відповідні об'єкти та документів, що засвідчують правові підстави експлуатації таких об'єктів. Зазначені у такому акті інвентаризації обсяги залишку пального контролюючий орган враховує у формулі, визначеній п. 232.3 ст. 232 цього Кодексу, як обсяг, на який платник податку має право зареєструвати акцизні накладні та/або розрахунки коригування в системі електронного адміністрування реалізації пального.

Форма акта проведення інвентаризації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Дані акта проведення інвентаризації обсягів залишку пального можуть бути перевірені контролюючим органом у встановленому порядку протягом шести календарних місяців із дня його подання.

При встановленні за результатами перевірки невідповідності обсягів пального, зазначених у акті інвентаризації, фактичним даним та/або даним бухгалтерського обліку підприємства контролюючий орган здійснює відповідні коригування в Єдиному реєстрі електронних акцизних накладних на підставі даних акта перевірки.

У п. 31 розділу 4 Порядку закріплено, що зазначені в акті інвентаризації обсяги залишку пального у розрізі кодів згідно з УКТ ЗЕД одноразово збільшують показник (?АНакл) за відповідними кодами згідно з УКТ ЗЕД як обсяг, на який платник податку має право зареєструвати акцизні накладні та/або розрахунки коригування до акцизних накладних в ЄРАН.

Як встановлено судом та зазначено вище у тексті судового рішення, позивачем, на виконання вимог п. 9 підрозділу 5 розділу XX «Перехідні положення» ПК України подано засобами електронного зв'язку акт інвентаризації обсягу залишку пального.

Відповідачем, у свою чергу, на виконання вимог абз. п. 9 підрозділу 5 розділу XX «Перехідні положення» ПК України та відповідно до пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, проведено фактичну перевірку позивача, за результатами якої не підтверджено відображені позивачем інвентаризаційні залишки пального. Як наслідок, контролюючий орган, за переконанням суду, прийшов до правильного висновку про те, що залишки пального в акті інвентаризації підлягають коригуванню на 13511,49 кг (15794,83 л) відхилення в СЕАРП.

Суд зазначає, що вказані в акті інвентаризації обсяги залишку пального контролюючий орган вираховує у формулі, визначеній п. 232.3 ст. 232 ПК України, як обсяг, на який платник податку має право зареєструвати акцизні накладні та/або розрахунки коригування у СЕАРП.

Одним із показників даної формули є ?АМитн - загальний обсяг пального, ввезеного на митну територію України, оформленого належним чином митними деклараціями, з якого сплачено акцизний податок.

Разом з тим, як встановлено контролюючим органом та не заперечувалося позивачем у ході судового розгляду справи, позивачем у 2015 р. ввезено на митну територію України товари з кодом (згідно з УКТ ЗЕД), які, відповідно до ст. 215 ПК України, станом на 31.12.2015 р. до підакцизних товарів не відносилися та при ввезені на митну територію акцизний податок не сплачувався.

Пунктом 2 розділу Порядку заповнення та подання акта інвентаризації обсягів залишку пального, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.02.2016 р. № 219, чітко визначено, що обсяги сумішей ароматичних вуглеводнів, толуолу, ксилолу, вуглеводнів ациклічних, інших ефірів простих, антидетонаторів, антиоксидантів, інших речовин, віднесених з 01 січня 2016 року до підакцизних товарів, з яких не сплачено акцизний податок, не заносяться до Акта інвентаризації обсягів залишку пального.

Таким чином, підсумовуючи все викладене вище у сукупності, суд приходить до висновку про правомірність коригування на 13511,49 кг (15794,83 л) відхилення у СЕАРП та, як наслідок необґрунтованість заявлених позивачем вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Карго-Ін-Транзит» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Карго-Ін-Транзит».

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ю.Т. Шрамко