Справа № 336/362/17(2-а/336/85/2017)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2017-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 листопада 2017 року справа № 336/362/17(2-а/336/85/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2017 р. у справі № 336/362/17 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя (далі УПФУ) про визнання протиправними дій щодо відмови в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 цього Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки; зобовязання призначити пенсію за віком з 03.01.2017 р. відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням приписів ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу по Україні за три роки, що передують зверненню за призначенням пенсії (2014-2016 роки).

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2017 р. позов задоволено частково, визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника заробітної плати (доходу) по Україні, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії; зобов'язано управління Пенсійного Фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя призначити та провести перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 з 03.01.2017 р. відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, з урахуванням раніше виплачених сум; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Апелянт вказує на відсутність підстав для призначення позивачу пенсії за віком через те, що позивачу вже призначено пенсію за вислугу років, тому позивач має право на переведення на інший вид пенсії. Крім того, апелянт зазначає, що позивач не звертався до відповідача із заявою встановленої форми про призначення пенсії за віком, як це передбачено ОСОБА_2 подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у звязку з чим відповідачем заява позивача розглянута в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Справа судом першої інстанції у відповідності до ст. 183-2 КАС України розглянута в порядку скороченого провадження, у звязку з чим апеляційний перегляд здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя. 01.10.2008 р. позивачеві призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне забезпечення». Після досягнення пенсійного віку 03.01.2017 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до розрахунку УПФУ при переведенні з одного виду пенсії на інший застосовується показник середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік в розмірі 1197,91 грн. згідно із Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у 2017 році звернувся до відповідача із заявою про призначення іншого виду пенсії, ніж він отримує, яка передбачена іншим законом, тому позивач має право саме на призначення пенсії за віком із застосуванням показника заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Колегія суддів вважає такий висновок частково обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з 01.10.2008 р. ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як особа плавскладу річкового флоту.

У звязку з досягнення пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058), 03.01.2017 р. позивачем подана до УПФУ заява довільної форми про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (а.с. 8).

Відповідачем не приймалось рішення про призначення позивачу пенсії за віком чи відмови у призначенні пенсії. Листом № 10/Т-1 від 11.01.2017 р. відповідачем повідомлено позивачу про недоцільність переводу на пенсію за віком через те, що при розрахунку розміру пенсії буде застосовано показник середньої заробітної плати за 2007 р. (а.с. 9).

Вирішуючи спірні правовідносини, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають особи плавскладу морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, розїзних, приміського і внутріміського сполучення) - після досягнення 55 років і при стажі роботи для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

За частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Однак, з матеріалів справи убачається, що позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск:К), де: Зп- заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. ОСОБА_2 визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

ОСОБА_2 із тим, при призначенні пенсії за вислугу років показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується.

Тобто, у січні 2017 року позивач звернувся до відповідача за призначенням іншого виду пенсії на підставі іншого закону, а не за переведенням з одного виду пенсії на інший у відповідності до ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на що посилається відповідач.

Враховуючи те, що з питання призначення пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся вперше, отже для її розміру мають застосовуватися формули, які використовуються при призначенні пенсії вперше за цим законом, а не формули, які використовуються при переході із одного виду пенсії, призначеної за цим законом, на інший.

Таким чином, відповідач при обрахунку пенсії за віком позивача відповідно до Закону № 1058 повинен застосувати показники середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за три роки, що передували року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2016, 2015 та 2014 роки у відповідності до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, зобовязуючи орган Пенсійного фонду призначити позивачу пенсію за віком, судом першої інстанції не враховано наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

ОСОБА_2 подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі ОСОБА_2 № 22-1), згідно з п. 4.1 якого орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при звернення особи з відповідною заявою (додаток 2).

Цим додатком встановлено форму заяви, з якою має звертатися особа, яка просить здійснити призначення/перерахунок пенсії.

Заява позивача про призначення пенсії за віком від 03.01.2017 р. не відповідає формі, визначеної додатком № 2 до ОСОБА_2 № 22-1.

Крім того, пункт 2.1 ОСОБА_2 № 22-1 міститься перелік документів, необхідних для призначення пенсії.

Згідно з п. 2.23 ОСОБА_2 № 22-1 документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Відтак, підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

В розглядуваному випадку позивачем до заяви про призначення пенсії за віком від 03.01.2017 р. взагалі не додавались документи про стаж, вік, заробітну плату та інші документи, визначені ОСОБА_2 № 22-1.

Статтею 5 Закону № 1058-IV визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Разом із тим, статтею 7 Закону України «Про звернення громадян» (далі Закон № 393/96-ВР) встановлено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Преамбулою цього Закону визначено, що він регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Таким чином, законами № 1058 і № 393/96-ВР врегульовані різні суспільні відносини.

Системний аналіз норм вказаних законів з урахуванням відмінності відносин, які ці норми регулюють, дає підстави для висновку, що Законом № 1058 визначено принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсій, а відтак при вирішенні питань щодо правомірності дій органу ПФУ, пов'язаних з призначенням і виплатою пенсії, підлягають застосуванню положення саме цього Закону.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не дотримано встановленого порядку звернення за призначенням пенсії, оскільки він не звертався до УПФУ із заявою встановленого зразка про призначення та виплати пенсії за віком відповідно до вимог статті 44 Закону № 1058 та необхідним пакетом документів, що визначає право на даний вид пенсії, а відтак у відповідача не виникло обовязку з прийняття рішення про призначення або відмову в призначенні позивачу пенсії.

Приведені вище обставини не враховано судом першої інстанції при прийнятті рішення, що призвело до неправильного вирішення справи та часткове задоволення позову.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки, але через недотримання позивачем ОСОБА_2 № 22-1 в частині неподання відповідачу заяви про призначення пенсії за віком встановленого зразку та документів, визначених зазначеним ОСОБА_2, відсутні правові підстави для зобовязання відповідача прийняти рішення про призначення позивачу пенсії за віком.

З урахуванням викладеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції неправильно встановлені обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2017 р. у справі № 336/362/17 задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2017 р. у справі № 336/362/17 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти в справі № 336/362/17 нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду у відповідності до ст. 183-2 КАС України є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко