Справа № 483/1961/17
Суддя: Чаус Л. В.
Дата ухвалення: 2017-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/1961/17
Провадження № 2-а/483/54/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 листопада 2017 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Чаус Л.В.

при секретарі Шилінскас О.В.,

за участю представника позивача Чернової М.Д.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Очаківського районного сектору УДМС України в Миколаївській області до ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України громадянина Російської Федерації, -

В С Т А Н О В И В:

16 листопада 2017 року Очаківський районний сектор УДМС України в Миколаївській області звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним адміністративним позовом до ОСОБА_2 Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що співробітниками Очаківського районного сектору УДМС України в Миколаївській області 07 листопада 2017 року був виявлений відповідач, який є громадянином Російської Федерації та згідно з інформацією, наданою ОСОБА_2 та іншими документами, він у 2013 році прибув на територію України в безвізовому порядку в приватних справах і дотепер перебуває в с. Покровка Очаківського району Миколаївської області без наявних на те законних підстав та документів. Рішенням позивача № 1 від 16 серпня 2017 року про примусове повернення в країну походження, відповідача було зобов'язано покинути територію України не пізніше 05 вересня 2017 року, однак останнім рішення не виконано без поважних причин. Посилаючись на те, що відповідач не вчиняє дій по легалізації перебування на території України, крім цього постановою позивача від 07 листопада 2017 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.203 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу, позивач просив примусово видворити ОСОБА_2 за межі України та звернути постанову суду до негайного виконання.

Представник позивача в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні змісту адміністративного позову, позов підтримала, просила про його задоволення.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував порушення ним порядку перебування на території України. Зазначив, що прибув на територію України навесні 2013 року, з цього часу проживає за адресою: АДРЕСА_1 та жодного разу не звертався до міграційної служби з питання легалізації свого перебування на території України, оскільки доглядав за хворим батьком, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, а потім займався домашнім господарством. Вкладний талон з відміткою про перетинання кордону України у 2013 році він втратив.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

Згідно з ч. 4 ст. 50 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України.

Судом встановлено, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув у 2013 році на територію України у приватних справах в безвізовому порядку по національному паспорту громадянина РФ НОМЕР_1, який видано 27 серпня 2003 року ОВД Мар'їнський парк м. Москва, що підтвердив в судовому засіданні.

Порядком продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150, (далі - Порядок) зазначено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в'їзду з держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Відповідно до пункту 6 Порядку, строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України продовжується у разі, коли вони прибули з держав з безвізовим порядком в'їзду за наявності обґрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України тощо) та за умови подання підтверджувальних документів - на період існування таких підстав, але не більш як 180 днів з дати останнього в'їзду в Україну.

В пункті 8 Порядку зазначено, що заяви про продовження строку перебування на території України подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаючою стороною не раніше ніж за десять та не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання.

Перевіркою правомірності перебування на території України ОСОБА_2 було встановлено, що останній знаходиться без законних підстав на території України, оскільки ним не виконанні зазначені вище вимоги щодо продовження строку перебування на території України.

Очаківським районним сектором УДМС України в Миколаївській області 16 серпня 2017 року прийнято рішення №1 про примусове повернення з України громадянина РФ ОСОБА_2 та останньому був наданий термін до 20 діб з дати винесення вказаного рішення, про що йому було письмово повідомлено та роз'яснено наслідки не виконання такого рішення, що підтверджується копією відповідної розписки з наявністю підпису відповідача.

07 листопада 2017 року постановою завідувача Очаківського районного сектору УДМС України в Миколаївській області серії ПН ММК № 041676 ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн., який правопорушником сплачений в повному обсязі.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні», та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 вказаного Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Положеннями частин 5, 6 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Враховуючи вищенаведені положення статей 26 і 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусовому видворенню передують дві обставини, а саме: прийняття рішення про примусове повернення та ухилення від виїзду після прийняття такого рішення.

Особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтею 13 Закону України «Про імміграцію». Примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду.

Щодо відповідача обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та унеможливлюють примусове видворення за межі України, не встановлено. В судовому засіданні не встановлені і обставини, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Таким чином, судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що у відповідача законні підстави для знаходження на території України відсутні, оскільки термін перебування його на території України закінчився.

Порушення відповідачем законодавства України про перебування на території держави, невжиття заходів щодо вчинення будь-яких дій щодо легалізації перебування на території іноземної для відповідача держави, свідчить про ухилення ОСОБА_2 від виїзду після прийняття рішення про видворення без поважних на те причин та наявність достатніх підстав для його примусового видворення з України на підставі ч.ч.1, 3 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 11, 69-71, 86, 158, 163, 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Очаківського районного сектору УДМС України в Миколаївській області до ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України громадянина Російської Федерації - задовольнити повністю.

Примусово видворити за межі України громадянина Російської Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

Постанова підлягає негайному виконання.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий: