Справа № 813/127/16
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/9022/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Богаченка С. І.,

суддів Рибачука А. І., Старунського Д. М.,

з участю секретаря Болюк Н. В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Генеральної прокуратури України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2017 року у справі № 813/127/16 за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, Прокуратури Львівської області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Генеральної прокуратури України, Прокуратури Львівської області, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора України від 14 грудня 2015 року № 1226к про його звільнення з посади прокурора Жидачівського району Львівської області та з органів прокуратури, поновити його на посаді прокурора Жидачівського району Львівської області та стягнути з Прокуратури Львівської області середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення.

Позов обґрунтовував посиланням на те, що його було незаконно звільнено з органів прокуратури, оскільки відповідачами не дотримано встановленого законом порядку попередження про звільнення та не запропоновано йому наявні вакантні посади, які він міг обійняти відповідно до своєї кваліфікації.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2017 року вказаний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України від 14 грудня 2015 року № 1226к в частині звільнення позивача, поновлено його на посаді прокурора Жидачівського району Львівської області з 15 грудня 2015 року та стягнуто з Прокуратури Львівської області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 174708,35 грн, за виключенням податків та інших обов'язкових платежів.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, Генеральна прокуратура України подала апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при вирішенні даної справи суд першої інстанції не врахував, що заміщення вакантних посад прокурора у місцевій прокуратурі здійснюється в межах визначеної штатної чисельності та виключно на конкурсних засадах за наслідками успішного проходження тестування, а тому зайняття позивачем 27-ого місця в рейтинговому списку кандидатів на посади прокурорів Стрийської місцевої прокуратури Львівської області, в той час як вакантними були лише 21 посада, свідчить про правомірність його звільнення з органів прокуратури.

Представник відповідачів в судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Позивач в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржене судове рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, представника відповідачів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач з 1999 року працював в органах прокуратури на різних посадах, а 22 травня 2014 року був призначений та працював на посаді прокурора Жидачівського району Львівської області.

Наказом Генерального прокурора України від 23 вересня 2015 року № 85-ш на виконання вимог статей 7, 12 та пункту 1 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ «Про прокуратуру» (далі Закон № 1697-VІІ) у зв'язку з утворенням з 15 грудня 2015 року місцевих прокуратур та припиненням діяльності шляхом реорганізації міських, районних, районних у містах та міжрайонних прокуратур внесено зміни до структури та штатного розпису Прокуратури Львівської області, зокрема, виключено штатний розпис Прокуратури Жидачівського району Львівської області та включено штатний розпис Стрийської місцевої прокуратури Львівської області.

Листом прокурора Львівської області від 24 вересня 2015 року № 11-4517вих позивача попереджено про звільнення із займаної посади та органів прокуратури у звязку з ліквідацією органу (пункт 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру») у разі непроходження або неуспішного проходження тестування для заміщення посади прокурора у відповідній місцевій прокуратурі з 14 грудня 2015 року.

Позивач подав заяви про участь у конкурсі на зайняття адміністративних посад у Городоцькій місцевій прокуратурі Львівської області, а також на участь у відборі кандидатів на посаду прокурора Стрийської місцевої прокуратури Львівської області.

За результатами двох перших рівнів конкурсу на посаду прокурора Стрийської місцевої прокуратури Львівської області, а саме: тестування на знання законодавчої бази (професійний тест) та тестування загальних здібностей, позивач отримав 101,67 балів і зайняв 27 місце за рейтинговим списком 37-ох кандидатів, складеного у порядку по кількості набраних балів за результатами тестування, тоді як у штатному розписі передбачалось лише 21 штатна одиниця прокурорів.

Прокурором Львівської області було скеровано Генеральному прокурору України подання від 11 грудня 2015 року № 11-4848вих-15 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Жидачівського району Львівської області у звязку із скороченням кількості прокурорів органів прокуратури Львівської області відповідно до пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» та пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України.

Наказом Генерального прокурора України від 14 грудня 2015 року № 1226к ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Жидачівського району Львівської області та з органів прокуратури з 14 грудня 2015 року у зв'язку із реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури (пункт 9 частина першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру», пункт 1 частина першої статті 40 Кодексу законів про працю України).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що позивача незаконно звільнено з органів прокуратури, оскільки в порушення частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 Кодексу законів про працю України одночасно з попередженням про звільнення йому не запропоновано вакантних посад, які він міг обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Порядок проходження служби в органах прокуратури регламентовано Законом України від 5 листопада 1991 року № 1789-XII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1789-XII) і Законом № 1697-VII.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону № 1789-XII систему органів прокуратури становлять: Генеральна прокуратура України, прокуратури Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя (на правах обласних), міські, районні, міжрайонні, районні в містах, а також військові прокуратури. У разі необхідності Генеральний прокурор України може створювати спеціалізовані прокуратури на правах обласних, міських, районних та міжрайонних прокуратур.

З 15 грудня 2015 року вказана норма втратила чинність та набрала чинності стаття 12 Закону № 1697-VII, згідно з якою у системі прокуратури України діють місцеві прокуратури, перелік та територіальна юрисдикція яких визначається в Додатку до цього Закону.

Відповідно до підпункту 1 пункту 5-1 Розділу XIII «Перехідні положення» Закону № 1697-VII до набрання чинності положеннями, передбаченими абзацом третім пункту 1 розділу XII «Прикінцеві положення» цього Закону прокурорами місцевих прокуратур призначаються, зокрема, прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, - за умови успішного проходження ними тестування.

Проведення тестування, стажування здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором України.

На виконання наведеної норми наказом Генеральної прокуратури України від 20 липня 2015 року № 98, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 липня 2015 року за № 928/27373, затверджено Порядок проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1.2 Порядку на посади прокурорів місцевих прокуратур призначаються особи за результатами успішного проходження ними тестування.

Пунктами 9.1, 9.5 Порядку передбачено, що рейтинг кандидата визначається за результатами тесту на знання законодавчої бази (професійний тест) та тесту на загальні здібності. Керівник регіональної прокуратури після отримання рейтингового списку кандидатів на посади прокурорів конкретної місцевої прокуратури та рапорту працівника прокуратури (заяви для тих, хто не працює у прокуратурі), який успішно пройшов тестування, видає наказ про його призначення на посаду, враховуючи підсумковий бал кандидата (від вищого до нижчого) та кількість штатних одиниць у відповідній місцевій прокуратурі.

Таким чином, прокурори, які на день набрання чинності Законом № 1697-VII працювали у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах призначаються на посаду прокурора в новоутворену місцеву прокуратуру за умови успішного проходження тестування.

Разом з тим, згідно з частиною шостою статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VІІ прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Відповідно до статті 60 Закону № 1697-VІІ прокурор звільняється з посади особою, уповноваженою цим Законом приймати рішення про звільнення прокурора, за поданням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури, якщо: 1) прокурор не подав заяву про переведення до іншого органу прокуратури протягом п'ятнадцяти днів; 2) в органах прокуратури відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення; 3) прокурор неуспішно пройшов конкурс на переведення до органу прокуратури вищого рівня.

Тобто звільнення прокурора за пунктом 9 частини першої статті 51 Закону №1697-VII можливе за умови дотримання вимог, передбачених статтею 60 цього Закону, зокрема, за відсутності в прокуратурі вакантних посад, на які може бути переведений прокурор.

Такі положення відповідають частині другій статті 40 Кодексу законів про працю України, згідно з якою звільнення з підстав, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з статтею 49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

У підпункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» містяться розяснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України суди зобовязані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Як видно з матеріалів справи, у прокуратурі Львівської області мали місце зміни в організації виробництва і праці, а саме з 15 грудня 2015 року виключено штатні розписи міських, районних, районних у містах та міжрайонних прокуратур, зокрема, Прокуратури Жидачівського району Львівської області із 11 штатними одиницями, та включено штатні розписи місцевих прокуратур, зокрема, Стрийської місцевої прокуратури Львівської області із 29,5 штатними одиницями.

25 вересня 2015 року позивача було попереджено про звільнення з 14 грудня 2015 року у звязку з ліквідацією органу прокуратури у разі непроходження або неуспішного проходження тестування для заміщення посади прокурора у відповідній новоутвореній місцевій прокуратурі.

На момент попередження позивача про звільнення та до його звільнення в Прокуратурі Львівської області були вакантними посади начальника управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією прокуратури області; заступника начальника відділу статистики, ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформатизації прокуратури області; а також тимчасово вакантні посади начальника відділу статистики, ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформатизації прокуратури області; прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органів внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення прокуратури області; дві посади прокурора відділу організації позовної роботи та представництва при виконанні судових рішень прокуратури області. Вказані посади відповідають кваліфікації позивача.

Однак всупереч вимогам статті 60 Закону № 1697-VІІ та статті 49-2 Кодексу законів про працю України, жодна з вказаних посад позивачу не пропонувалась.

Посилання відповідачів на те, що призначення на посади в обласному апараті прокуратури проводиться за рекомендаціями керівників структурних підрозділів узгодженими із заступником прокурора обласного рівня, а тому такі посади не могли бути запропоновані позивачу, судом до уваги не береться, оскільки кваліфікаційні вимоги до кандидатів на згадані вище посади визначені частиною другою статті 27 Закону № 1697-VII.

Більше того, після призначення на посади прокурорів Стрийської місцевої прокуратури Львівської області кандидатів, які успішно пройшли тестування, та виходу окремих з них у відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на тимчасово вакантні посади було призначено кандидатів, які набрали нижчу кількість балів за результатами тестувань, ніж позивач.

Однак оскарженим наказом позивача було звільнено з посади прокурора Жидачівського району Львівської області та з органів прокуратури з 14 грудня 2015 року і як підставу зазначено реорганізацію та скорочення кількості прокурорів (пункт 9 частини першої статті 51 Закону №1697-VII, пункт 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України), що не відповідає підставі можливого звільнення, вказаній у попередженні про його звільнення, незважаючи на те, що ліквідація і реорганізація не є тотожними поняттями та мають різні правові наслідки.

З огляду на викладене, суд погоджується з висновками суду першої інстанції про незаконність звільнення позивача з посади прокурора Жидачівського району Львівської області.

Відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для визнання протиправним та скасування наказу Генерального прокурора України від 14 грудня 2015 року № 1226к про звільнення позивача з посади прокурора Жидачівського району Львівської області та з органів прокуратури та стягнення в його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Щодо задоволення позову в частині поновлення на посаді, то суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

Така ж позиція висловлена Верховним Судом України в ухвалі від 20 січня 2010 року у справі № 6-28558св09.

Як видно із штатних розписів та розподілу обовязків між працівниками Прокуратури Жидачівського району Львівської області та Стрийської місцевої прокуратури Львівської області, посада прокурора Жидачівського району Львівської області, яку обіймав позивач та з якої був незаконно звільнений, після реорганізації не скорочувалась, його попереднє місце роботи збереглось та відповідає посаді першого заступника керівника Стрийської місцевої прокуратури Львівської області.

Оскільки позивача неможливо поновити на попередній роботі у зв'язку з виключенням штатного розпису Прокуратури Жидачівського району Львівської області, позивач підлягає поновленню в новоутвореній Стрийській місцевій прокуратурі Львівської області на посаді першого заступника керівника.

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув і в цій частині неправильно вирішив спір.

За наведених обставин, суд вважає, що оскаржена постанова в частині поновлення позивача на посаді прокурора Жидачівського району Львівської області, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині та є підставою для її скасування і часткового задоволення позову в цій частині. В решті постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 200, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Генеральної прокуратури України задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2017 року у справі № 813/127/16 скасувати в частині поновлення на посаді прокурора Жидачівського району Львівської області та прийняти в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, Прокуратури Львівської області про поновлення на посаді задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника керівника Стрийської місцевої прокуратури Львівської області з 15 грудня 2015 року.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повний текст судового рішення виготовлено 14 листопада 2017 року.