Справа № 806/2523/17
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року Житомир справа № 806/2523/17

категорія 6.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Черняхович І.Е.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання ненадання дозволу та зобовязання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області , в якому просить:

- визнати протиправним ненадання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для сінокосіння орієнтовною площею 13,0 га на території Брусилівської селищної об'єднаної громади (бувшої Хомутецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області) згідно клопотання від 13.03.2017;

- зобов'язати ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для сінокосіння орієнтовною площею 128,0 га на території Брусилівської селищної об'єднаної громади (бувшої Хомутецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області) згідно клопотання від 13.03.2017.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 01.06.2017 у справі № 806/1133/17 відповідача, зокрема, зобов'язано повторно розглянути клопотання від 13.03.17 та надати позивачу відповідь у порядку та відповідно до вимог ст.123 Земельного кодексу України. Однак, ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області листом від 06.07.17 №Г-3575/0-8374/6-17 повідомило ОСОБА_1 про те, що Держгеокадастр може передати землю в оренду лише за результатами земельних торгів, а також за наявності агрохімічного паспорту земельної ділянки, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №413. Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Позивач надав до суду клопотання, в якому розгляд справи просив проводити у порядку письмового провадження.

Представник відповідача також подав до суду клопотання, в якому просив справу розглянути у порядку письмового провадження. У своєму запереченні зазначає, що вимога Стратегії (постанова КМУ №413 від 07.06.2017) є обов'язковою для всіх землекористувачів земель сільськогосподарського призначення державної власності. Вважає, що дозволи на виготовлення, погодження та затвердження проектів землеустрою земель сільськогосподарського призначення державної власності мають надаватись позивачу тільки за результатами проведення земельних торгів, що передбачено ст.135-137 Земельного кодексу України.

У відповідності до ч. 6 ст.128 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження, на підставі наявних доказів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення у розгляді справи, суд встановив наступне.

Судом безспірно встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області з клопотанням від 13.03.17 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння орієнтовною площею 13,0 га з земель запасу розташованих за межами населених пунктів Брусилівської селищної об'єднаної територіальної громади (бувшої Хомутецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області) на підставі ч. 4 ст. 122, ч. 3 ст. 134, ст. 123, ст. 34 Земельного кодексу України (а.с. 6).

За результатами розгляду даного клопотання на адресу позивача надійшов лист ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області від 12 квітня 2017 року №Г-3575/0-4092/6-17, яким ОСОБА_1, відповідно до змісту якого позивача повідомлено, що вказана у клопотанні від 13.03.2017 земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності для продажу права оренди на земельних торгах. Також запропоновано звернутися до Відділу Держгеокадастру у Брусилівському районі Житомирської області, де позивачу буде запропоновано обрати іншу земельну ділянку.

Позивач, не погоджуючись із фактичною відмовою у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, звернувся до суду. Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 01.06.2017 у справі № 806/1133/17 визнано неправомірними дії ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо неналежного надання відповіді на клопотання ОСОБА_1 від 13 березня 2017 року, оформленої листом ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області від 12 квітня 2017 року №Г-3575/0-4092/6-17. Зобов'язано ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 13 березня 2017 року та надати відповідь у порядку та відповідно до вимог ст. 123 Земельного кодексу України (а.с. 7 - 10).

На виконання зазначеної постанови, ОСОБА_2 управлінням Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянуто клопотання позивача від 13.03.17 та листом від 06.07.2017 № Г-3575/0-8374/6-17 вказано, що Держгеокадастр може передати землю в оренду лише за результатами земельних торгів, а також за наявності агрохімічного паспорту земельної ділянки, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №413 (а.с.11).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України.

Так, згідно з пунктом "а" частини третьої статті 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до частини першої статті 34 Земельного кодексу України громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби.

Частиною першою статті 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За приписами частини другої статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як визначено абзацом першим частини третьої згаданої статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, при цьому зобов'язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

При цьому, надання агрохімічного паспорта земельної ділянки не передбачено ст.123 ЗК України і вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею забороняється.

Як вбачається з листа ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області від 06.07.2017 №Г-3575/0-8374/6-17 та у запереченнях на позов, відповідач інших зауважень щодо поданих позивачем документів не вказав. Відповідачем фактично не заперечується, що ОСОБА_1 до клопотання від 13.03.2017 поданий вичерпний перелік документів, встановлений Земельним кодексом України.

Водночас, із матеріалів справи слідує, що за результатами повторного розгляду заяви позивача ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння, орієнтовною площею 13,0 га з земель запасу розташованих за межами населених пунктів Брусилівської селищної об'єднаної територіальної громади (бувшої Хомутецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області) у зв'язку з тим, що постановою КМУ №413 від 07.06.2017 передбачено, що у разі надходження заявок на отримання земельних ділянок для сінокосіння, випасання худоби, городництва передача в оренду таких земельних ділянок здійснюється виключно за результатами земельних торгів та передавання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в оренду слід за наявності агрохімічного паспорта земельної ділянки.

Суд зазначає, що постанова КМУ № 413 від 07.06.2017 "Про деякі питання удосконалення в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними", на яку посилається ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області, не є нормативно-правовим актом, що врегульовує порядок надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної або комунальної власності у користування громадянам, а лише затверджує стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними. Будь-яких змін до порядку одержання дозволу на розробку проекту землеустрою, передбаченого Земельним кодексом України, у зв'язку із затвердженням вказаної Стратегії, не внесено.

Отже, питання про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюються Земельним кодексом України, як нормативно - правовим актом, який має вищу юридичну силу ніж Постанову КМУ № 413 від 07.06.2017 на яку посилається відповідач.

Відповідно до ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

Крім того суд звертає увагу, що повторна відмова відповідача надана ОСОБА_1 після винесення рішення суду, яким зобов'язано ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 13 березня 2017 року та надати відповідь у порядку та відповідно до вимог ст. 123 Земельного кодексу України, мотивована іншими причинами, що суперечить нормам чинного земельного законодавства України. Вказана обставина порушує вимоги ч. 2 ст. 14 КАС України, якою передбачено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання дій ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області протиправними підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою та посилань відповідача, зазначених у письмових запереченнях, на дискреційність його повноважень стосовно вирішення цього питання слід зазначити наступне.

Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенство права. Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них. Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.

Обмеження дискреційної влади як складова верховенства права і правової держави вимагає, насамперед, щоб діяльність як держави загалом, так і її органів, включаючи законодавчий, підпорядковувалася утвердженню і забезпеченню прав і свобод людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб'єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування.

Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Варто вказати, що ОСОБА_3 Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Застосовуючи механізм захисту права та його відновлення, порушеного суб'єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння, орієнтовною площею 13,0 га з земель запасу розташованих за межами населених пунктів Брусилівської селищної об'єднаної територіальної громади на підставі поданого ним клопотання та пакету документів, оскільки будь-яких перешкод для надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою, крім тих, які вже розглянуті судом, відповідачем не зазначено та судом не встановлено.

Покладення такого обов'язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов'язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Щодо клопотання позивача про зобовязання встановити контроль за виконанням судового рішення, то суд з цього приводу зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Проте позивачем не наведено обґрунтованих підстав щодо необхідності здійснення судового контролю за виконанням вказаного судового рішення шляхом зобов'язання відповідача в місячний строк з моменту набрання законної сили судовим рішення подати до суду звіт про його виконання

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 71, 86, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити .

Визнати протиправною відмову ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою ОСОБА_1 для сінокосіння орієнтовною площею 13,0 га на території Брусилівської селищної об'єднаної громади (бувшої Хомутецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області) згідно клопотання ОСОБА_1 від 13 березня 2017 року.

Зобов'язати ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для сінокосіння орієнтовною площею 13,0 га на території Брусилівської селищної об'єднаної громади (бувшої Хомутецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області) згідно клопотання ОСОБА_1 від 13 березня 2017 року.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя І.Е.Черняхович