Справа № 211/3381/17
Суддя: Ніколенко Д. М.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/3381/17
Провадження № 2-а/211/192/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 листопада 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Ніколенко Д.М.,

секретар: Гулько А.С.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача та третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_3 Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача: Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_3 Департаменту патрульної поліції, про визнання дій субєкта владних повноважень протиправними, скасування постанови про адміністративне правопорушення, та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_3 Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 про визнання дій субєкта владних повноважень протиправними, скасування постанови про адміністративне правопорушення, та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позову зазначив, що 22 липня 2017 року в м.Кривому Розі відповідач постановою серії АР № 140355 від 22.07.2017 р. у відношенні нього та притягнув його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. Відповідно до постанови, 22 липня 2017 р. о 18-30 годині водій здійснив проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора, а також порушив правила користування зовнішніми світловими приладами після зупинки працівниками поліції, чим порушив п. 8.7.3 е, 9.9.б ПДР України. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним та необґрунтованим, оскільки відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Так, у рішенні Конституційного ОСОБА_1 України від 26.05.2015 йде мова про те, що в ст. 258 і 276 КУпАП словосполучення «на місці здійснення правопорушення» і «за місцем здійснення», мають абсолютно різне значення і сенс. Місцем його вчинення слід вважати територіальну одиницю, на котру розповсюджується юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справи про адміністративні правопорушення, тобто можна зробити висновок, що відповідач діяв поза межами своїх повноважень. Крім того, відповідачем жодних доказів щодо вчинення ним адміністративного правопорушення в постанові п. 8 не зазначено. Він дійсно рухався по зазначеному перехрестю, на котрому є світлофор. Виїхав на зелений миготливий, що згідно п.8.7.3 в ПДР України дозволяє йому рух, після чого загорівся жовтий колір, на який згідно п. 8.11 ПДР України теж дозволено рух, та він зменшив скорість, впевнившись в безпеці руху та виконуючи п. 16.8. ПДР України закінчив маневр переїзду перехрестя. Що стосується не ввімкнення ним аварійної світлової сигналізації при зупинці на вимогу поліцейського, то зазначене взагалі не мало місця, оскільки він сам зупинився, коли доїхав до необхідного йому місця, зазначене може підтвердити пасажир, котрий сидів в його автомобілі. Більш того порушення зазначеного пункту 9.9 б ПДР України тягне за собою порушення ст.125 КУпАП. Просить суд скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №140355 від 22.07.2017 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., визнати дії відповідача протиправними щодо винесення вказаної постанови та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно нього.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав вимоги позову, наполягав на його задоволенні в повному обсязі. ОСОБА_1 пояснив, що він розпочав рух на миготливий зелений сигнал світлофора, зупинився, щоб виключити створення аварійної ситуації, та завершив маневр. Проїхавши достатню відстань від вказаного світлофора, він зупинився, щоб висадити пасажира, тоді до нього і підїхали поліцейські. Вони їхали позаду нього з включеними проблисковими маячками, однак вони так їздять завжди по місту, звукового сигналу про його зупинку від них на надходило, тому вважає, що ним не було порушень ПДР.

Представника відповідача та третьої особи ОСОБА_2 заперечувала проти заявлених вимог з підстав, викладених в позові.

Вислухавши доводи позивача, заперечення представника відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Як встановлено судом, 22 липня 2017 року інспектора 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_3 Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_4 було винесено постанову серії АР № 140355 відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 22 липня 2017 р. о 18-30 годині на перехресті вулиць Волгоградській та Медовій в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, керуючи транспортним засобом, здійснив рух на заборонений (червоний) сигнал світлофора, а також порушив правила користування зовнішніми світловими приладами, а саме після зупинки на вимогу працівника поліції не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.8.7.3 е та 9.9.б ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213, ст. ст. 222,258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.1 ст.122 КУпАП в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Положеннями ч. 2 ст. 276 КУпАП передбачено альтернативу у виборі місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 КУпАП: за місцем його вчинення, обліку транспортного засобу або місцем проживання порушника.

Крім того, ч. 6 ст. 276 КУпАП передбачено можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення й в іншому місці.

Аналіз положень глави 22 КУпАП в системному зв'язку з положеннями глави 17 КУпАП вказує на неможливість ототожнення понять «місце вчинення адміністративного правопорушення» з місцем розгляду справи «на місці вчинення адміністративного правопорушення», які мають різне цільове спрямування та правовий зміст. Так, в контексті ст.276 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення передбачає її розгляд за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення в межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, що також передбачено в п.2.4 рішення Конституційного ОСОБА_1 України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена постанова, була розглянута інспектором УПП ОСОБА_4, як уповноваженою посадовою особою органу поліції безпосередньо на місці вчинення правопорушення.

Під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням.

За даних обставин суд приходить до висновку, що постанова винесена з дотриманням вимог ст.ст.222, 258, 278, 280, 283 КУпАП та процесуального порядку, передбаченого розділом IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року за №1376, а тому посилання позивача на її винесення з допущенням істотних порушень процесуального порядку є необґрунтованими, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Разом з тим, частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно абзацу 1 підпункту «е» пункту 8.7.3 пункту 8.7 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно підпункту «б» пункту 9.9 Правил дорожнього руху, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З наведеного вбачається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, показання технічних засобів, що мають функції фотозйомки та відеозапису.

На підтвердження обґрунтованості та законності оскаржуваної постанови відповідачем в якості доказу до письмових заперечень надано відеозапис правопорушення, яке в судовому засіданні було переглянуто.

Так, з відеозапису не вбачається початок руху транспортного засобу ОСОБА_1, що унеможливлює встановлення наявності або відсутності порушення водієм п. 8.7.3 ПДР, оскільки невідомо, на який сигнал світлофору почав рух автомобіля позивача. Так, згідно його пояснень, він почав рух на миготливий зелений сигнал світлофора, що є дозволяючим згідно п.8.7.3 ПДР, наданий суду відеозапис не спростовує надані позивачем пояснення.

Крім того, в фабулі постанови інспектор УПП зазначає порушення позивачем пунктів 8.7.3е, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та п. 9.9.б, за що передбачена відповідальність за ст. 125 КУпАП (інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу), однак це не зазначено в постанові АР №140355 від 22.07.2017 р. До того ж, як вбачається з переглянутого відеозапису, позивач самостійно зупинився, не на вимогу поліцейського, що виключає порушення позивачем п. 9.9.б ПДР.

Враховуючи викладене, судом встановлено наявність порушень процесуальних прав позивача як особи, відносно якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Разом з тим, вимога позивача щодо закриття провадження в адміністративній справі задоволенню не підлягає.

Так, при розгляді справ щодо оскарження постанов, винесених субєктом владних повноважень, суд лише перевіряє вказані постанови на відповідність положенням ч.3 ст.2 КАС України, а саме чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тобто, адміністративним судом лише переглядається правомірність винесено рішення, при цьому суд не наділений повноваженнями приймати конкретне рішення замість субєкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 17, ст. 160-163, 171-2 КАС України, суд -

постановив:

адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії інспектора 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_3 Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 протиправними.

Постанову серії АР №140355 від 22.07.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять пять) гривень 00 копійок за ст.122 ч.2 КУпАП скасувати.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, копія апеляційної скарги надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_5