Справа № 351/2049/17
Суддя: Калиновський М.М.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 351/2049/17
Номер провадження №2-а/351/89/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року м. Снятин

Суддя Снятинського районного суду Івано-Франківської області Калиновський М.М., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Снятинської райдержадміністрації про визнання дій неправомірними при виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за 2014-2016р.р. та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Управління соціального захисту населення Снятинської райдержадміністрації про визнання дій неправомірними при виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за 2014-2016 р.р.. та стягнення коштів. Позовні вимоги мотивує тим, що вона є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І, інвалід ІІІ групи, захворювання пов'язане з наслідками Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ст. 48 ч.4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення. Управлінням соцзахисту населення виплати щорічної допомоги на оздоровлення згідно вищевказаного Закону не проводились. Виплату проведено згідно Постанови КМ України № 562 від 12.07.2005р. у розмірі 90 грн.. Прийнявши вказану Постанову № 562 від 12.07.2005р. КМ України порушив вимоги ст.ст. 19, 22, 92 Конституції України, звузив зміст та обсяги існуючих прав і свобод, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Даний Закон має вищу юридичну силу над урядовими нормативно- правовими актами, а в даному випадку ніж Постанова КМ України № 562 і тому дії Управління соціального захисту Снятинської РДА є необгрунтованими та незаконними. Посилання відповідача на те, що фінансування видатків на соціальний захист та соціальне забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, проводяться в межах коштів, передбачених ЗУ «Про державний бюджет» на відповідні роки, тобто виконання закону залежить від фінансових ресурсів дохідної частини державного бюджету є абсолютно неправомірне. А тому, з врахуванням збільшених позовних вимог, просить визнати дії управління соціального захисту населення Снятинської РДА про відмову у перерахунку та виплаті недоплаченої за 2014-2016р.р. щорічної допомоги на оздоровлення згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними; зобов'язати відповідача виплатити йому недоплачені кошти на щорічну допомогу на оздоровлення за 2014-2016 р.р. виходячи з розміру 4-х мінімальних заробітних плат, встановленої Законом України «Про державний бюджет» на момент виплати згідно рішення суду; скерувати постанову суду до негайного виконання та зобов'язати відповідача надати звіт про виконання рішення суду в місячний строк.

Позивачка подала до суду заяву якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову заперечив. Подав до суду заперечення, відповідно до якого посилаючись на вимоги ст.ст. 113, 116 Конституції України зазначив, що Кабінет Міністрів України, як вищий орган у системі органів виконавчої влади забезпечує державний суверинітет і економічну самостійність України, здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції і законів України, актів Президента України, вживає заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина, забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики, політики у сферах праці і зайнятості населення, соціального захисту. Як наголосив Конституційний Суд України в рішенні від 26.12.2011р. № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою забезпечення балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 статті Конституції України є найважливішою функцією держави. А в рішенні від 25.01.2012 р. №3-рп/2012 Конституційний Суд України вказав, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 16.03.2012 р. №4 «Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у звязку із застосуванням ст. 39,48,50,52,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що при вирішення справ пловязаних із застосуванням ст. 39,48,50,52,54 суди мають керуватися Конституцією України, Законами України та рішеннями Конституційного Суду України, в тому числі від 26.12.2011 та 25.01.2012, постановою КМУ №745 від 06.07.2011 р. та іншими нормативно-правовими актами, виданими на їх виконання. Стаття 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» закріплює норму, якою встановлюється, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету. Допомога, передбачена ст. 48 вищевказаного Закону виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Постанови КМ України від 12.07.2005р. № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено розміри щорічної грошової допомоги: а) інвалідам І та ІІ групи 120 грн.; б) учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії 100 грн.; в) інвалідам ІІІ групи та дітям-інвалідам 90 грн.. Крім того, згідно ст. 99 КАС України позивачу для звернення в суд за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У зв'язку з тим, що позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про відшкодування заборгованості за 2014-2016р.р. тільки у жовтні 2017р., тобто з пропуском строку позовної давності, просить його позов залишити без розгляду, так як позивач не надав до суду заяву про поновлення пропущеного строку, а підстав для його поновлення немає.

На підставі ст. 183-2 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку скороченого провадження.

Дослідивши матеріали справи, встановивши дійсні обставини і перевіривши їх доказами, надане суду заперечення, суд вважає, що позов безпідставний та в його задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується посвідченням серії А №118512. Позивачці встановлено ІІІ групу інвалідності без переогляду у звязку з захворюванням, повязаним з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Як слідує з експертного заключення Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії на засіданні №01 від 19.02.2009 року, розглянуто заяву ОСОБА_1 на предмет встановлення причинного зв'язку захворювань (інвалідності) з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Встановлений діагноз:хвороба Вальденстрема. Стан після спленектомії (1992). Висновок: захворювання пов'язане з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з ч. 4 ст.48 зазначеного закону було передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення інвалідам ІІ групи виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

У подальшому до ст. 48 вказаного Закону внесено зміни, відповідно до яких щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Останні зміни внесені Законом України №76-VIII від 28 грудня 2014 року Пунктом 16 розділу III Прикінцевих Положень цього Закону зобов'язано Кабінет Міністрів у місячний строк з дня набрання чинності цим законом забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону.

Як слідує з матеріалів справи, позивачка звернувся до відповідача із заявою щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2014-2016р.р., на яку від Управління соціального захисту населення Снятинської РДА отримала відповідь за № 2461/02-07/27 від 27.06.2017 року про те, що допомога, передбачена ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, а саме: розмір щорічної грошової допомоги інвалідам І та ІІ групи встановлено у розмірі 120 грн., інвалідам ІІІ групи та дітям-інвалідам 90 грн.. Кошти, які передбачені згідно чинного законодавства виплачено позивачу, як інваліду ІІІ групи за за 2014 р. -90 грн., за 2015р. 90 грн., за 2016р. 90 грн..

"Порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян" було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2016 року № 760.

Пунктом 10 вказаного Порядку визначено, що щорічна допомога виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь в ліквідації наслідків інших ядерних аварій, ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 1, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, громадянам, які брали участь в ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 2 або 3, дітям-інвалідам, інвалідність яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, в розмірах, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто у розмірі 90 грн., як інваліду ІІІ групи.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в рішенні «ОСОБА_2 проти України» від 03 червня 2014 року, суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, окрім іншого, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У п. 2.2 вказаного рішення Конституційний Суд України було зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) (254к/96-ВР ), а у рішенні від 02 березня 1999 року № 2-рп/99 зазначив, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дії Управління соціального захисту населення Снятинської РДА щодо відмови у перерахунку та виплаті їй щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат відповідно до положень ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов'язання відповідача виплатити таку допомогу за 2014-2016 р.р. у вищевказаному розмірі є безпідставними та у їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 159, 161-163, 183-2 КАС України суд ,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Снятинської райдержадміністрації про визнання дій неправомірними при виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за 2014-2016р.р. та стягнення коштів - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення, а особам які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом 10 днів з дня отримання копії рішення, через Снятинський районний суд.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Калиновський М.М.