Справа № 127/20256/17
Суддя: Прокопчук А. В.
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/826/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 листопада 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Прокопчук А.В.,

при секретарі Олійник І.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1,

його представника ОСОБА_2,

представника відповідача Вербицької Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 починаючи з 2010 року отримував пенсію по вислузі років згідно статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Через відсутність підвищень до пенсії позивач звернувся до відповідача з метою отримання пояснень по порядку розрахунку пенсії та нарахування підвищень до неї. З отриманої відповіді ОСОБА_1 стало відомо, що йому виплачується пенсія по віку з 2015 року та обрахована відносно середньої заробітної плати за 2009 рік. Позивач сподівався, що при нарахуванні пенсії по віку, відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» його пенсія збільшиться. Розрахунок пенсії мав би бути проведений з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три попередні роки, відповідно до положень ст. 40 згаданого вище закону. Однак, відповідач при нарахуванні в 2015 році пенсії по віку не виконав положень ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Враховуючи вищевказане, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та просить:

-визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця, щодо нарахування йому пенсії по віку згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2009 рік;

-зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця провести повторний розрахунок пенсії по віку йому з 01.09.2015 року згідно ст. 26 та в порядку, визначеному ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні 2014, 2013, 2012 роки.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця Вербицька Т.А. в судовому засіданні позов не визнала, надала заперечення та пояснила, що позов ОСОБА_1 не визнає та вважає його безпідставним, з наступних обставин. Пенсія позивачеві призначена 07.09.2010 року за вислугу років, як робітнику локомотивних бригад. Право позивача на пенсію визначено п. а) ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а розмір обраховано відповідно до норм ст.ст. 27, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, ОСОБА_1 вже призначена пенсія за віком, тому його повторна вимога про призначення пенсії, не передбачена жодною правовою нормою. Щодо застосування показника середньої заробітної плати працівників в цілому по Україні при обрахунку пенсії позивача, то відповідно до п.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» при переведенні з одного виду пенсії на інший може враховуватись заробітна плата за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст. 40 Закону, але із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (перерахунку) попереднього виду пенсії. Положення ст. 42 вказаного Закону не передбачає проведення перерахунку пенсії з підстав зазначених позивачем. Також представник зазначила, що заява позивача про переведення з одного виду пенсії на інший є неналежно оформленою, оскільки до неї не додані всі необхідні документи.

Крім того, представник заперечує проти стягнення понесених позивачем судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці, оскільки кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків та використовуються на визначені цілі. Кошти на сплату судового збору в Тимчасовому кошторисі на утримання апарату Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на 2017 рік не передбачені. У зв'язку з вищевказаним, відповідач просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні даного адміністративного позову.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідача Вербицької Т.А., дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006 року здійснено тлумачення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, де сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" АБО "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності.

Також, аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі № 44277/98 "Стреч проти Сполученого Королівства" від 24.04.2003 року.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до протоколу № 179 від 01.10.2010 року, ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років як робітнику локомотивної бригади 07.09.2010 р. (а.с. 22-23). Загальний стаж становить 38 роки 10 місяців 9 днів, з них 19 років 11 місяців 1 день на посаді робітника локомотивної бригади. При цьому в протоколі зазначено, що пенсія призначена відповідно до нового Закону, однак посилання на назву Закону та статті зазначеного Закону у протоколі відсутні.

Як вбачається з розпорядження 171593 від 09.07.2015 року, розмір пенсії позивача з 20.05.2015 року становить 1641,81 грн. (а.с. 29).

Судом встановлено, що 4 серпня 2017 року позивачем було подано заяву про перерахунок його пенсії за віком (а.с. 24).

Згідно листа Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці від 04.09.2017 року (а.с. 6), позивача було повідомлено, що він перебуває на обліку в управлінні з 07.09.2010 року. 20 травня 2015 року ОСОБА_1 було подано заяву про перехід на пенсію по віку, згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», так як попередньо він отримував пенсію за вислугу років. Після перерахунку по вищезазначеній заяві, страховий стаж склав 43 роки 7 місяців 21 день, а розмір пенсійної виплати - 1641,81 грн. З першого вересня 2015 року був проведений перерахунок пенсії, в зв'язку із зміною мінімального розміру пенсії, який встановлений на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - 1074,00 грн. У зв'язку з цим відбувся перерахунок складових пенсійних виплат. Розмір пенсійної виплати позивача після проведеного перерахунку станом на 01.09.2015р. склав 1666,42 грн., де 1580,50 грн. - розмір пенсії за віком, 85,92 грн. - доплата за понаднормовий стаж. Розрахунок пенсійної виплати позивача станом на 22.08.2017 року становив 1650,43 (середня заробітна плата по Україні за 2009 рік) х1,62757 (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати) = 2686,19 (середньомісячний заробіток для обчислення пенсії).

2686,19 (середньомісячний заробіток для обчислення пенсії) х 0,61763 (коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,35)= 1659,07 грн. (розмір пенсії за віком.

1659,07 (розмір пенсії за віком) +107,40 грн. (доплата за понаднормовий стаж)=1766,47 грн. (загальний розмір пенсії за віком).

Суд вважає, що твердження представника відповідача про те, що позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є хибним, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній на час призначення позивачеві пенсії (07.09.2010 року), за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Пенсія за вислугу років зазначеним Законом не передбачена.

Згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній на час призначення позивачеві пенсії (07.09.2010 року), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років.

Суд зазначає, що станом на день призначення пенсії (07.09.2010 року) позивачеві виповнилось повних 55 років, а тому пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не могла бути призначена за будь яких умов.

Разом з тим, статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII встановлено, що за цим Законом призначаються:

а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років;

б) соціальні пенсії.

Відповідно до статті 7 цього Закону звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Таким чином, пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

З огляду на це, суд вважає, що твердження позивача про те, що йому була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідачем не спростоване.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця провести повторний розрахунок пенсії по віку з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні 2014, 2013, 2012 р., то суд вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Отже, матеріалами с прави встановлено, що позивачу з 1 вересня 2015 року було проведено перерахунок пенсії, в зв'язку із зміною мінімального розміру пенсії, який встановлений на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з урахуванням середньої заробітна плата по Україні за 2009 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Згідно абзацу першого частини першої ст. 40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата.(дохід), за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно частини другої статті 40 Закону №1058, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058 з урахуванням змін, внесених Законом України "Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-УІ переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних, органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої, заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, особам, які звернулися за призначенням пенсій в 2015 році, пенсії повинні призначатися із застосуванням усередненого показника заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в Україні за 2012-2014 роки.

Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ч.1 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку; вимогам ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років, та вимогам абзацу 1 ч.1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв, та вимогам частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Враховуючи встановлені судом факти, суд вбачає протиправним рішення Управлінні Пенсійного фонду України в м Вінниця щодо нарахування ОСОБА_1 пенсії по віку з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2009 рік, яке діяло в порушення норм чинного законодавства, зокрема ч. 2 ст. 19 Контитуції України, а отже в діях відповідача є порушенням чинного законодавства.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, достатньо вмотивованими та ґрунтуються на наявних у справі доказах, а відтак підлягають задоволенню.

Суд критично ставиться до заперечень відповідача щодо стягнення понесених позивачем судових витрат за рахунок бюджених асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці, яке мотивоване тим, що відповідно до ч.1 ст. 73 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків та використовуються на визначені цілі, з огляду на наступне.

Європейський суд з прав людини в пункті 74 рішення у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії" зазначив, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу.

Також, частиною першою ст. 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що судові витрати понесені позивачем підлягають обов'язковому стягненню органами Державної казначейської служби України із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунка суб'єкта владних повноважень Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.ст. 19, 46 Конституції України, ст.ст. 9, 26, 40, 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 7 Закон України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 2, 4, 6-11, 14, 69, 71, 86, 94, 158-163, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця, щодо нарахування ОСОБА_1 пенсії по віку згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2009 рік.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця провести повторний розрахунок пенсії по віку ОСОБА_1 з 01.09.2015 року згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та в порядку, визначеному ст. 40 зазначеного Закону, з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні 2014, 2013, 2012 роки.

Присудити на користь ОСОБА_1 витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. (судовий збір), які підлягають обов'язковому стягненню органами Державної казначейської служби України із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунка суб'єкта владних повноважень Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Віницької області протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя: