Справа № 591/5351/17
Суддя: Бурда Б. В.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/5351/17
Провадження № 2-а/591/564/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Бурда Б.В,

при секретарі Сітало Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що постановою відповідача від 16 вересня 2017 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України за нібито те, що він порушив вимоги ПДР України, а саме не дотримався вимог дорожнього знаку «Рух по смугах» чим порушив вимоги п. 33.5.16 ПДР . Вважає постанову незаконною, оскільки він правил дорожнього руху не порушував, рухався з дотриманням правил дорожнього руху. Тому просить скасувати вказану постанову як незаконну та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що 16 вересня 2018 року він рухався в м. Суми по Покровській площі в напряму вулиці Харківська. На червоний сигнал світлофора він зупинився на перехресті в другій смузі. Після початку руху на зелене світло та виїзду з перехрестя він змінив смугу руху на третю, оскільки йому необхідно було рухатися в напрямку проспекту ОСОБА_3. На його прохання розгляд справи відбувся 20 вересня 2018 року в приміщенні поліції. При розгляді справи було досліджувався відеозапис.

Представник відповідача позов заперечив та зазначив, що 16.09.2017 року відповідачем був виявлений факт порушення позивачем правил дорожнього руху, які виразилися у проїзду перехрестя прямо з крайньої лівої смуги, яка визначена для повороту ліворуч. У звязку з неможливістю дослідити відеозапис на місце, за клопотання позивача розгляд справи про адміністративне правопорушення було перенесено на 20 вересня 2017 року. В ході розгляду було досліджено запис. Зазначив, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута з дотриманням вимог закону, а тому підстав для задоволення позову не має.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши подані суду докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Статтею 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 70, 77, ч. 3 ст. 85, ст. 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ч. 1 ст. 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ст. 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в ч. 3 ст. 238), ч. 3 ст. 109, ст.ст. 110, 115, ч.ч. 1, 3 і 5 ст. 116, ч. 3 ст. 116-2, ч.ч. 1 і 3 ст. 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), ст.ст. 118, 119, ст.ст. 134, 135, 185-3, ст. 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), ст. 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається (ч. 1 ст. 258).

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 258).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення (ч. 3 ст. 258).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258).

Нормами ст. 280 КпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак судом встановлено, що вказані вимоги закону відповідачем дотримані не були.

Судом встановлено, що постановою відповідача серії БР№842896 від 20 вересня 2017 року на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в доход держави за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Із тексту оскаржуваної позивачем ОСОБА_4 вбачається, що 16 вересня 2017 року о 20-50 годині в м. Суми площа Покровська 02 позивач здійснив рух з крайньої лівої смуги, чим порушив п.п. 33.5.16 ПДР.

Суд зазначає, що дорожній знак - це технічний засіб організації дорожнього руху, який має умовні позначення, символи, які інформують учасників дорожнього руху про умови руху, його особливості і необхідні режими, а також про маршрут руху. Перелік і класифікація дорожніх знаків і їх вимоги до учасників дорожнього руху встановлюються главою 33 Правил дорожнього руху України, а їх умовний зовнішній вигляд додатком № 1 до цих Правил.

Дорожній знак визначений п. 33.5.16 ПДР України "Напрямки руху по смугах" показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Частиною 1 ст. 122 КпАП України визначена адміністративна відповідальність у вигляді штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (255 грн.) або 50 штрафних балів за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Пунктом 24 постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, а ст..283 КУпАП передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

В той же час в оспорюваній постанові, у супереч вимогам закону не зазначено опис обставин за яких вчинено адміністративне правопорушення позивачем: не вказано яким чином врегульовано дорожнім знаком рух по смугах на перехресті доріг, де виявлено правопорушення; для руху в якому напрямку визначена дорожнім знаком крайня ліва смуга; в якому напрямку з неї прослідував позивач.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В той же час, відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху та в чому саме вони виразилися.

Наданий представником відповідача носій з відеозаписом, на якому нібито зафіксовано факт вчинення правопорушення позивачем, не може бути взятий судом до уваги.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних визначених ч.2 цієї статті, повинна містити відомості про: …. технічний засіб, яким здійснено фото і відеозапис ….

Частиною 3 та 4 статті 70 КАС України передбачено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Як встановлено під час судового розгляду, оскаржувана постанова не містить даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення і як наслідок, в силу вище зазначених положень ч.3,4 ст. 70 КАС України даний відеозапис є недопустимим доказом, оскільки дані, зафіксовані за допомогою останнього, одержані з порушенням порядку, встановленого нормами процесуального права.

Суд зазначає, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

КпАП України закріплено низку гарантій забезпечення прав субєктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.

Суд вважає, що встановлені судом обставини є свідченням того, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям, встановленим п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки відповідачем не надано суду безспірних доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності ним виконані вимоги закону, у звязку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КпАП України, та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Стосовно інших вимог позивач суд вважає за необхідне зазначити, що вирішення питання про закриття справи про адміністративне правопорушення виходить за межі повноважень суду при вирішенні справ за адміністративними позовами поданими у звязку з притягненням особи до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 38, 280, 283 КпАП України, ст.ст. 10, 11, 71, 72, 94, 160-163, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову БР№842896 від 20 вересня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КпАП України.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити за необґрунтованістю.

Постанову суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі скарги в десятиденний строк з дня отримання її повного тексту.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови суду виготовлений 16 листопада 2017 року.

Суддя