Справа № 417/4525/17
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чернік А.П.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року справа №417/4525/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області на постанову Марківського районного суду Луганської області від 13 вересня 2017 року у справі № 417/4525/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання виплатити одноразову компенсацію, -

ВСТАНОВИВ:

22 серпня 2017 року ОСОБА_2 (далі - позивач, заявник) звернулася до Марківського районного суду Луганської області з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області (далі - відповідач, Управління, апелянт, скаржник) про визнання дій неправомірними та зобов'язання виплатити одноразову компенсацію (а.с.2-4).

Постановою Марківського районного суду Луганської області від 13 вересня 2017 року позов задоволений, визнані неправомірними дії Управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області щодо відмови ОСОБА_2 в нарахуванні та виплаті одноразової компенсації відповідно до статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язано управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2, як сім'ї, що втратила годувальника із числа осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, одноразову компенсацію відповідно до статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.24).

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою на прийняте рішення та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що не існує правових підстав для виплати позивачеві одноразової компенсації сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, передбаченої статтею 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки на момент смерті свого чоловіка вона була працездатною особою та не знаходилась на його утриманні (а.с.28-29).

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, з клопотанням про розгляд справи за їх участю не звертались.

За нормами статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає що вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено й не оспорюється апелянтом наступне.

Позивач, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, з 14 грудня 1985 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5-9).

Відповідач, Управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області, є суб'єктом владних повноважень, який діє на підставі Положення про Управління соціального захисту населення та у спірних правовідносинах реалізує повноваження, надані йому Конституцією України та іншими Законами України.

Позивач 23 травня 2017 року звернулась до Управління із заявою про нарахування та виплату одноразової компенсації, як представнику сім'ї, що втратила годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою відповідно до статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Управління листом № б/н від 23 травня 2017 року повідомило заявника про відсутність правових підстав для виплати одноразової компенсації сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, передбаченої статтею 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки на момент смерті свого чоловіка заявниця була працездатною особою та не знаходилась на його утриманні (а.с.14).

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності відмови у виплаті заявникові одноразової компенсації сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, передбаченої статтею 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що регулюється нормами Конституції України, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ), Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27 лютого 1991 року № 791а-XII (далі - Закон № 791а-XII) та іншими нормативними документами, що регулюють спірні правовідносини.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

За приписами статті 13 Закону № 796-ХІІ держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за втрату годувальника, якщо його смерть пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Статтею 48 Закону № 796-ХІІ визначено, що право на виплату одноразової компенсації мають члени сім'ї, зокрема дружини, якщо ті не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім'ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Наведена норма не містить обов'язкової умови, що особа, яка відноситься до сім'ї, яка втратила годувальника, має бути непрацездатною, як на тому наполягає апелянт.

Законом № 796-ХІІ не передбачено окремо такої умови для отримання одноразової компенсації відповідно до статті 48 цього Закону для сім'ї, що втратила годувальника, як непрацездатність одного з її членів.

Застосування скаржником аналогії закону в частині визначення поняття «годувальника» в спірних правовідносинах є необґрунтованим, оскільки Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є в спеціальним законом. Натомість Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на який посилається відповідач, регулює в тому числі порядок призначення пенсій у зв'язку з втратою годувальника, та визначає коло осіб, які мають право на отримання такої пенсії (як-то непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні), а правовідносини, пов'язані з призначенням та виплатою одноразової компенсації сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, не врегульовує.

Порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2016 року №760 (далі Порядок № 760).

Пунктом 7 Порядку № 760 встановлено, що одноразова компенсація у зв'язку з втратою годувальника, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, виплачується дружині чи чоловікові в разі, коли вони не одружилися вдруге, сім'ї померлого годувальника з числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в якій є непрацездатні особи, що були на утриманні померлого на момент його смерті.

Належність до непрацездатних осіб та членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, визначається згідно із статтею 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Виплата одноразової компенсації здійснюється на підставі: свідоцтва про смерть; посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 (із вкладкою); свідоцтва про шлюб; експертного висновку міжвідомчої експертної комісії з установлення причинного зв'язку хвороби, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, іншої ядерної аварії, участі в ядерному випробуванні, військовому навчанні із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт або військово-лікарської комісії, що діє в системі МВС, СБУ чи Міноборони.

Пунктом 3 вказаного Порядку встановлено, що виплата одноразової компенсації здійснюється за єдиною заявою, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1146 "Про вдосконалення механізму надання соціальної допомоги", поданою заінтересованою особою протягом шести місяців з дати встановлення інвалідності або смерті годувальника.

Наявними матеріалами справи підтверджено виконання заявником всіх перелічених умов для отримання компенсаційної виплати, що свідчить про наявність у позивача права на отримання одноразової компенсації сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, передбаченої статтею 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому колегія погоджується з судом першої інстанції, який задовольнив позов.

Проте, колегія суддів зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що не призвело до неправильного вирішення справи, з огляду на наступне.

Положеннями пункту 6 частини 6 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у постанові, прийнятій у скороченому провадженні, зазначаються, зокрема: предмет адміністративного позову; положення закону, якими суд керувався і на підставі яких задоволено позов; висновок суду про повне або часткове задоволення чи відмову у задоволенні вимог адміністративного позову з посиланням на досліджені судом докази.

Але, всупереч наведеної норми права судом не зроблений висновок про повне або часткове задоволення чи відмову у задоволенні вимог адміністративного позову з посиланням на досліджені судом докази, не зроблений розподіл судових витрат.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, у зв'язку з тим, що порушення процесуального права не призвело до неправильного рішення справи, тому постанова Марківського районного суду Луганської області від 13 вересня 2017 року у справі №417/4525/17 підлягає залишенню без змін.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 163, 183-2, 184, 185, 186, 195,197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області на постанову Марківського районного суду Луганської області від 13 вересня 2017 року у справі № 417/4525/17 - залишити без задоволення.

Постанову Марківського районного суду Луганської області від 13 вересня 2017 року у справі № 417/4525/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання виплатити одноразову компенсацію - без змін.

Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова