Справа № 826/15613/15
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Гудтехнолоджи» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гудтехнолоджи» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач) про:

- визнання протиправною відмови ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо невизнання податковою звітністю податкової декларації позивача з ПДВ за травень 2015 року з розшифровками податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5);

- зобов'язання відповідача визнати податкову звітність позивача: податкову декларацію з ПДВ за травень 2015 року з розшифровками податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), реєстром виданих та отриманих податкових накладних прийнятими та зареєстрованими 15.06.2015;

- зобов'язання відповідача відобразити за даними картки особового рахунку з ПДВ ТОВ «Гудтехнолоджи» () показники податкової декларації з ПДВ за травень 2015 року з розшифровками податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5).

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 липня 2017 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання 15.11.2017 р. сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Гудтехнолоджи» () є юридичною особою, яка перебуває на податковому обліку ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Позивачем засобами електронного зв'язку було направило на адресу контролюючого органу податкову декларацію з ПДВ за травень 2015 року з розшифровками податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), яка, згідно з наявною у матеріалах справи копією квитанції № 2, прийнята та зареєстрована ДПІ 15.06.2015 р.

Станом на 15.06.2015 р., відповідно до відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР), офіційним місцезнаходженням ТОВ «Гудтехнолоджи» () було: 02094 м. Київ, вул. Миколи Лебедєва, 14-а.

Зазначена адреса й була вказана позивачем в рядку 6 податкової декларації з ПДВ за травень 2015 року.

Листом від 26.06.2015 р. №14684/10/26-53-11-02-08 відповідач повідомив позивача про те, що надіслана ним податкова декларація з ПДВ за травень 2015 року не відповідає вимогам наказу Міністерства фінансів України від 23.09.2014 р. № 966 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23.01.2015 р. № 13), а саме: у заголовній частині декларації (поле 6) вказана недостовірна інформація (відповідно до реєстраційних даних).

Вважаючи протиправною відмову відповідача у прийнятті податкової звітності з ПДВ за травень 2015 року, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що дані про позивача, зазначені в його податковій звітності з ПДВ за травень 2015 року, відповідають відомостям, що містяться в ЄДР, при поданні вказаної звітності ним були заповненні всі обов'язкові реквізити і у відповідача не було підстав, визначених законодавством для відмови у її визнанні. Крім того, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зобов'язання відповідача відобразити показники податкової звітності товариства за даними картки його особового рахунку.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України ( далі - ПК України ), Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 р. № 755-IV (далі - Закон № 755-IV), Порядком ведення органами Міндоходів оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженим наказом Міндоходів від 05.12.2013 р. № 765, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 765).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п.п. 48.3, 48.4, 48.7 ст. 48 ПК України податкова декларація повинна містити ряд обов'язкових реквізитів, зокрема: - тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); - звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; - звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); - повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; - код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; - реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); - місцезнаходження (місце проживання) платника податків; - найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; - дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); - ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; - підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

В окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

Податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією.

Згідно з п. 45.2 ст. 45 ПК України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України.

У п. 49.8, 49.11 ст. 49 ПК України передбачено, що прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

У разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового Кодексу України, такий контролюючий орган зобов'язаний протягом 5 робочих днів з дня її отримання надати такому платнику податку письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

У п.п. 21.1.1, 21.1.2, 21.1.4 п. 21.1 ст. 21 ПК України закріплено, що посадові особи контролюючих органів зобов'язані, крім іншого: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумління виконання покладених на контролюючі органи функцій; не допускати порушень прав та охоронюваний законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Статтею 62 ПК України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: - ведення обліку платників податків; - інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; - перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо отримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Частиною 1 статті 18 Закону № 755-IV визначено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідно до п. 49.13 ст. 49 ПК України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

У розділі ІV Порядку № 765, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, закріплено, що дані про надходження податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску відображаються територіальним органом Міндоходів, на який покладено функції з ведення обліку відповідного платежу, в інтегрованій картці платника і в реєстрі надходжень та повернень у день отримання від органів Державної казначейської служби України відомостей про зарахування та повернення надміру сплачених платежів у вигляді електронного реєстру розрахункових документів.

Територіальний орган Міндоходів у разі виявлення в реєстрі розрахункових документів помилкових записів обліковує ці дані в окремій картці за спеціальним кодом «нез'ясовані платежі». Форма інтегрованої картки за спеціальним кодом «нез'ясовані платежі» повинна відповідати формі інтегрованої картки, за якою ведеться оперативний облік платежу. Зазначені суми надходжень підлягають уточненню у відповідних інтегрованих картках платників у строк не пізніше ніж 10 робочих днів від дня одержання електронного реєстру розрахункових документів від органу Державної казначейської служби України.

Таким чином, законодавством закріплено перелік обов'язкових реквізитів, які повинні зазначатися платником податків при поданні податкових декларацій та іншої податкової звітності контролюючому органу, заповнення яких зумовлює виникнення у контролюючого податкового органу обов'язку прийняти таку звітність.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що як було правильно встановлено судом першої інстанції і таке вбачається з матеріалів даної справи, відомості, зазначені позивачем в його податковій звітності з ПДВ за травень 2015 року, зокрема щодо місцезнаходження товариства, повністю відповідають інформації про ТОВ «Гудтехнолоджи», що міститься в ЄДР та в ЄДРПОУ, а отже, виходячи з приписів ч. 1 ст. 18 Закону № 755-IV, є достовірними.

При цьому, колегія суддів зазначає, що при отриманні податковим органом звітності платника податків ним має бути вирішено питання лише стосовно того, чи заповнені звітні документи у відповідності до ст. 48 ПК України, чи зазначено в них всі реквізити та чи відповідають вони офіційно зареєстрованій інформації про платника.

Також, апеляційний суд зазначає, що з вищенаведених правових норм вбачається, що податковий орган в разі визнання звітності, надісланої платником, не поданою, повинен вказати, які саме її обов'язкові реквізити з переліку, наведеного у п.п. 48.3, 48.4 ст. 48 ПК України, не вказані або зазначені невірно, однак в листі від 26.06.2015 р. № 14684/10/26-53-11-02-08 відповідачем такі відомості не зазначено, а лише міститься посилання на ці пункти статті 48 ПК України /Т.1 а.с.22/.

Враховуючи вищевикладені обставини та докази у їх сукупності, відповідно до вимог ст. 86 КАС України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у прийнятті податкової декларації позивача з ПДВ за травень 2015 року та визнання її такою, що подана в строк її отримання відповідачем, і вважає, що судом першої інстанції при задоволенні адміністративного позову в цій частині позовних вимог було повно встановлено обставини справи, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права і ухвалено судове рішення з дотриманням вимог ст.159 КАС України.

Доводи апелянта про те, що відповідно до довідки ДПІ від 18.06.2015 р. № 1115ДПІ/26-53-07-03 місцезнаходження позивача за вказаною ним адресою: 02094 м. Київ, вул. Миколи Лебедєва, 14-а, не встановлено, колегія суддів вважає не обґрунтованими і такими, що не можуть бути прийняті до уваги, оскільки саме ця адреса товариства зазначена в ЄДР, ЄДРПОУ та в Реєстрі платників ПДВ, а отже, є його офіційним місцезнаходженням в розумінні п. 45.2 ст.45 ПК України.

При цьому, колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 20 жовтня 2011 року по справі «Рисовський проти України», в якому Суд наголосив на важливості принципу «належного урядування», відповідно до якого в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на такі основоположні права, як майнові, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і в якомога послідовніший спосіб.

Таким чином, дослідивши ці та всі інші доводи апелянта щодо відсутності правових підстав для задоволення адміністративного позову в частині вказаних позовних вимог, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому, оскаржуване рішення суду в частині їх задоволення, у відповідності до ст.200 КАС України, підлягає залишенню без змін.

Перевіряючи оскаржуване судове рішення в іншій частині, у межах апеляційної скарги, відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Так, з наведених вище правових норм вбачається, що відображення податковим органом показників поданої звітності платника здійснюється на підставі прийнятої від нього та визнаної податкової звітності, а тому задоволення позовних вимог ТОВ «Гудтехнолоджи» про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у прийнятті податкової звітності позивача та зобов'язання її визнання є достатнім і необхідним способом захисту його порушеного права, а решта позовних вимог є похідними і на даній стадії правовідносин - передчасними.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого адміністративного суду України від 15 червня 2016 року у справі № 805/1845/15-а та від 05 жовтня 2016 року у справі № 805/1753/15-а.

Таким чином, враховуючи зазначені обставини та положення статті 2 КАС України, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зобов'язання відповідача відобразити за даними картки особового рахунку з ПДВ ТОВ «Гудтехнолоджи» () показники податкової декларації з ПДВ за травень 2015 року з розшифровками податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) є захистом прав позивача на майбутнє і втручанням у дискреційні повноваження відповідача, а тому в їх задоволені слід відмовити, що помилково не було враховано судом першої інстанції, призвело до порушення ним норм процесуального права і неправильного вирішення адміністративної справи в цій частині, що у відповідності до ст.202 КАС України, є правовою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення щодо вказаних позовних вимог.

Отже, апеляційна скарга Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві підлягає задоволенню частково, постанова постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 липня 2017 року в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача відобразити за даними картки особового рахунку з ПДВ ТОВ «Гудтехнолоджи» () показники податкової декларації з ПДВ за травень 2015 року з розшифровками податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) - скасуванню, позовні вимоги в цій частині - залишенню без задоволення, а в іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 липня 2017 року в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача відобразити за даними картки особового рахунку з податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю «Гудтехнолоджи» () показники податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2015 року з розшифровками податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову в цій частині позовних вимог - відмовити.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 липня 2017 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Повний текст рішення, у відповідності до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 15 листопада 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді: