Справа № 712/8831/17
Суддя: Пироженко (В.Д.) В. Д.
Дата ухвалення: 2017-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 712/8831/17
Провадження № 2а/712/648/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2017 року Соснівський районний суд м.Черкаси в складі
головуючого - судді Пироженко В.Д.
з участю секретаря Жук О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної служби поліції м. Черкаси, інспектора патрульної поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача вказуючи, що постановою про адміністративне правопорушення від 06.07.2017 року його незаконного притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 1 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень. Він рухався пішки по вул. Дахнівській, в м. Черкаси, коли до нього підійшов працівник поліції. На його прохання він назвав своє прізвище та надав документи, що посвідчують його особу, а саме дозвіл на зброю. На запитання, чи є при собі документи на автомобіль Ford Fusion та посвідчення водія, він відповів що при собі їх не має і взагалі йому не зрозуміло чому у нього, як особи, що рухається пішки запитують ці документи. Вважає, що постанова винесена незаконно, упереджено, з грубим порушенням порядку розгляду справи та норм КпАП України, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності . Головним підтвердженням є відсутність автомобіля на місці складання постанови, так як керування автомобілем ніяким чином не зафіксовано. Вказане підтверджує, що ніякого адміністративного правопорушення з його боку не було. Вищевикладене підтверджує відсутність події та складу правопорушення. Просить визнати дії службової особи, лейтенанта поліції ОСОБА_4 про притягнення його до адміністративної відповідальності неправомірними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КпАП України.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити. При цьому пояснив, що він з 26.06.2017 року по 08.07. 2017 року знаходився на лікуванні в Черкаському комунальному підприємстві «Четвертий міський центр первинної медико-санітарної допомоги» з приводу загострення хронічного неврологічного захворювання. Так як больовий синдром не дав йому можливості керувати автомобілем, він попросив товариша ОСОБА_5 06.07.2017 року повозити його по особистим справам на його автомобілі Ford Fusion, д.н.з СА 3003 ВВ. Близько 21- 40 хв, під час руху по вул. Дахнівській, в напрямку м. Черкаси у нього різко погіршився стан здоров»я і він попросив ОСОБА_5 відвезти його до обласної лікарні. Під час розвороту сталось зіткнення з автомобілем «Славута», який по зустрічній смузі намагався обігнати автомобіль, в якому рухався він. Після зіткнення в автомобіля відмовили гальма і автомобіль по інерції продовжив рух, в напрямку обласної лікарні. Зупинився десь через 50 метрів від газової заправки. Постільки, в нього різко погіршився стан здоров»я він пішов по вул. Дахнівській, до місця пригоди, а ОСОБА_5 пішов пішки до лікарні, так як йому після ДТП раптово стало погано. Він підійшов до місця пригоди, де працівники поліції, які прибули на місце почали відносно нього складати документи, не спитавши ні про стан здоров»я, не слухаючись його пояснень, а цивільні особи, які прибули на місце пригоди, судячи по тому, як вони спілкувались із поліцейськими, називаючи один одного по імені, даючи керівні вказівки щодо складання схеми та огляду місця події, є давніми знайомими. Постільки, він був незгідний з діями працівників поліції, повинен був бути складений протокол, що зроблено не було. Просить скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення та визнати дії патрульного неправомірними.
Представник відповідача ОСОБА_2 патрульної служби поліції в м. Черкаси ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та пояснив, що патрульні діяли в межах своїх повноважень. Після отримання від чергового орієнтування, патрульні прибули на місце події по вул. Дахнівській. Неподалік від автомобіля Ford Fusion, д.н.з СА 3003 ВВ стояв позивач. На вимогу надати посвідчення водія, реєстраційного документу та полісу загальнообов»язкового страхування власників наземних транспортних засобів, позивач повідомив, що він автомобілем не керував. Свідки події підтвердили факт керування позивача автомобілем. Тому на підставі свідчень свідків і була винесена постанова стосовно позивача. Також пояснив, що відносно позивача був складений протокол за ст. 124 КПАП України та ст. 130 КпАП України. Просив відмовити позивачу в позові.
Відповідач, інспектор роти №1 батальйону ОСОБА_2 патрульної служби поліції м. Черкаси ОСОБА_3, в судове засідання не з»явився, надав суду заперечення та просив в позові позивачу відмовити.
Суд, заслухавши учасників процесу, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що інспектором роти №1 батальйону УПП в м. Черкаси, лейтенантом поліції ОСОБА_3, винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення, серії АР № 367583 від 06.07.2017, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.
Нормою ч. 1 ст. 126 КпАП України визначено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі, або не пред»явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів тягне за собою накладення штрафу в розмірі 25 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Судом встановлено, що 06 липня 2017 року близько 20-45 хв патрульні поліції отримали орієнтування від чергового, що за адресою м. Черкаси, вул. Дахнівська, 50, що водій автомобіля Ford Fusion, д.н.з СА 3003 ВВ, вчинив дорожньо-транспортну пригоду з іншим автомобілем та з місця пригоди зник. Патрульні поліції виїхали на місце пригоди і біля автомобіля побачили особу, яку в подальшому було встановлено ОСОБА_1 На вимогу пред»явити посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб позивач відмовився. Як зазначив позивач в позовних вимогах, він назвав своє прізвище та надав документи, що посвідчують його особу, а саме дозвіл на зброю. На запитання, чи є при собі документи на автомобіль Ford Fusion та посвідчення водія, він відповів що при собі їх не має і взагалі йому не зрозуміло чому у нього, як особи, що рухається пішки запитують ці документи. На підставі цих даних патрульним була винесена постанова щодо притягнення ососби до адмінстративної відповідальності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_7 який пояснив, що 06.07.2017 року він працював на газовій заправці і він зі своїм напарником побачили автомобіль Ford Fusion, д.н.з СА 3003 ВВ та почули характерний скрежет металу, а також побачили механічні пошкодження на автомобілі. Манера поведінки автомобіля їм здалась дивною. Автомобіль проїхав заправку і зупинився. З водійського сидіння автомобіля вийшов чоловік. Він був один, інших осіб не було і направився в сторону парку 50-річчя. На запитання позивача свідок чітко вказав, що це був саме позивач, та особа, яка вийшла з автомобіля зі сторони водія, інших осіб там не було.
Відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Представником відповідача додані пояснення ОСОБА_8, який в поясненнях зазначив, що теж був свідком стосовно того, що він бачив, як з автомобіля Ford Fusion, д.н.з СА 3003 ВВ, вийшов чоловік з ознаками алкогольного сп»яніння, оскільки мав нестійку ходу, та направився до парку 50 річчя Перемоги і був зупинений працівниками патрульної поліції.
Із пояснень ОСОБА_9 вбачається, що він був свідком як сталось ДТП автомобіля Ford Fusion, д.н.з СА 3003 ВВ та автомобіля НОМЕР_1. Після зіткнення автомобіль Форд швидко направився в бік вулиці Мендєлєєва.
Із пояснень ОСОБА_10 вбачається, що він на своєму автомобілі рухався за автомобілем Ford Fusion, д.н.з СА 3003 ВВ до вул.. Можайського. Коли він під»їхав щоб повернути, автомобіль Форд різко повернув в його бік і відбувся удар. Коли він вийшов з автомобіля подивитись що сталось, автомобіль Форд втік з місця пригоди, але він побачив водія цього автомобіля. Після того як приїхали працівники патрульної, даного чоловіка знайшли, так як він був неподалік автомобіля та був у нетверезому стані. При цьому він твердив що не є водієм автомобіля, а просто прохожий свідок.
Враховуючи вищевикладені обставини, пояснення самого позивача, який в позовних вимогах заперечував факт того, що він взагалі їхав в автомобілі, в подальшому в судовому засіданні пояснив, що знаходився в автомобілі Ford Fusion, який належить йому, але був не за кермом автомобіля, суд вважає, що дії інспектора патрульної поліції стосовно складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КпАП України є правомірними. Більше того, сам позивач пояснив, що він пред»явив патрульному лише посвідчення на носіння зброї.
Суд приходить до висновку, що така поведінка позивача є його способом захисту в судовому засіданні.
Пояснення свідка ОСОБА_5 щодо того, що він був за кермом автомобіля Ford Fusion, д.н.з СА 3003 ВВ по проханню ОСОБА_1, а після зіткнення, в зв»язку з різким погіршенням здоров»я він пішки пішов до лікарні для звернення за медичною допомогою, суд розцінює критично, а тому не можуть бути взяті судом до уваги. Позивача притягнено до адміністративної відповідальності за ненадання ним посвідчення водія та реєстраційних документів на автомобіль на вимогу патрульних поліції. Крім того, дані пояснення спростовуються показами свідка ОСОБА_7, який був допитаний в якості свідка в судовому засіданні та не викликають сумнівів в їх правдивості. Як зазначалось вище, даний свідок пояснював, що з автомобіля Ford Fusion, з боку водія, вийшов лише один чоловік якого він запам»ятав та є позивачем по даній справі. Такіж покази зазначені і в поясненнях осіб, допитаних патрульними на місці пригоди.
Твердження позивача на те, що відповідачем відносно нього незаконно було розглянуто дане правопорушення на місці вчинення правопорушення, та не було складено протокол про адміністративне правопорушення, суд оцінює критично виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП, визначено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовами особами) на місці вчинення правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього кодексу. В данному випадку розгляд правопорушень за ч. 1 ст. 126 КУпАП відноситься саме до компетенції Національної поліції.
Стаття 278 КпАП України визначає коло питань, які посадова особа повинна розглянути при підготовці до розгляду справи. Як встановлено в судовому засіданні, норми даної статті були враховані відповідачем при підготовці до розгляду справи і не порушувались.
Відповідно до п.2.3. Рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 у частинах першій, другій ст.258 КпАП України визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею правопорушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення є вичерпним і може бути змінений лише законом.
Із зазначено встановлено, що Конституційним судом взнав, що за певним переліком адміністративних правопорушень, передбачених ст.258 КпАП України існує скорочене провадження, яке не передбачає складання протоколів, а адміністративне стягнення накладається на місці вчинення правопорушення.
Таким чином, суд вважає, що винесення відповідачем оскаржуваної постанови на місці вчинення правопорушення є правомірним та не суперечить законодавству України. Тому в даному випадку позивач не врахувавши вказаних норм законодавства, не вірно здійснив їх тлумачення та помилково зробив висновок про те, що повинен був бути складений протокол щодо правопорушення.
Аналізуючи наведене, враховуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, доведена. Обставини, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не підтверджені доказами.
Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлений адміністративний позов не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст.11, 69, 71, 86, 100, 102, 159-163, 167, 171-2, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції в м. Черкаси, інспектора патрульної поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом 10 днів з моменту її проголошення в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України.

Головуючий