Справа № 821/1523/17
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1523/17
08 год. 58 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання протиправною відмову та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, у якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 1,500 га на території Трохимівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, викладену у листі № Ф-9382/0-3074/6-17 від 16.08.2017;

- зобов'язати ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути клопотання позивача та прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 1,500 га на території Трохимівської сільської ради Іванівського району Херсонської області.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю звернення позивача 03.08.2017 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,5000 га та розпорядження голови Іванівської РДА № 555 від 14.12.2010 на підставі рішень виконавчого комітету Трохимівської сільської ради від 26 серпня 2010 року № 47, від 26 серпня 2010 № 48, від 30 вересня 2010 року № 54, від 28 жовтня 2010 року № 59 "Про висновок виконкому сільської ради щодо безоплатної передачі громадянам у власність земельних ділянок із земель запасу для ведення особистого селянського господарства по Трохимівській сільській раді", статей 17, 33, 81, 116, 118, 121, пункту 12 розділу десятого Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року, ОСОБА_4 України "Про особисте селянське господарство", яким надано згоду на безоплатну передачу у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства громадянам на території Трохимівської сільської ради та дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність, шляхом безоплатної передачі, земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства у проектній землевпорядній організації та наявність роз'яснення управління вих. №28-21 -0.302-833/2-17 від 27.01.2017, наданого за запитом ПП "ЛІМТЕРРА" щодо чинності розпоряджень районних державних адміністрацій з приводу надання дозволу на розробку проектів землеустрою, прийнятих до 01 січня 2013 року та не реалізованих дотепер. Позивач зазначив також про те, що чинним законодавством передбачено право на відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації, процедуру набуття права у приватну власність шляхом безоплатної приватизації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,5000 га із земель запасу Трохимівської сільської ради за межами населеного пункту села Трохимівка до моменту затвердження проекту землеустрою позивачем дотримано в повному обсязі. ОСОБА_1 зауважив, що відсутні підстави для застосування норм постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" від 07.06.2017 №413, якою затверджено Стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, оскільки в останній визначено порядок надання територіальними органами Держгеокадастру в області дозволу на розроблення документації із землеустрою, а позивач звертався із клопотанням щодо його затвердження після отримання дозволу на його розроблення місцевою держадміністрацією. Будь-яких змін до порядку одержання дозволу на розробку проекту землеустрою, передбаченого Земельним кодексом України, у зв'язку із затвердженням вказаної Стратегії, не було внесено. Позивач вважає незаконною відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, викладену у листі № Ф-9382/0-3074/6-17 від 16.08.2017, оскільки дана відповідь не містить в собі обґрунтованих та вмотивованих підстав відмови, не містить в собі посилань на норми земельного законодавства та роз'яснень щодо можливості оскарження даного рішення в судовому порядку, що свідчить про протиправність дій управління.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити.

ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Херсонській області (відповідач) проти позову заперечує з підстав викладених в наданих суду запереченнях у письмовому вигляді, в яких зазначено про те, що доводи викладені позивачем у позові є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до норм діючого законодавства ОСОБА_3 управління відповідно до Положення, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Херсонської області, надає розяснення з питань, що належать до його компетенції та здійснює розгляд звернень громадян з питань, повязаних з діяльністю Держгеокадастру. З 01.01.2013 у зв'язку зі внесеними змінами до норм діючого законодавства, відповідно змінились функції Держземагенства, органів виконавчої влади у цій сфері. Зокрема, відповідач зазначив про те, що ОСОБА_4 України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" (діє з 01.01.2013 р.) визначено, що немає потреби в розробці проектів землеустрою щодо розмежування земель державної та комунальної власності, проектів землеустрою щодо формування земель комунальної власності та проведення розмежування земель державної і комунальної власності, всі землі в Україні вважаються розмежовані, без додаткових витрат державного та місцевих бюджетів, державна реєстрація права власності держави, територіальних громад на земельні ділянки буде здійснена на його підставі, без прийняття відповідних рішень органами державної влади, органами місцевого самоврядування. ОСОБА_4 чітко визначає землі та земельні ділянки, що перебувають у державній та комунальній власності. ОСОБА_4 України від 02.06.2015 № 497-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою", з урахуванням зміни повноважень, органів державної влади та органів місцевого самоврядування щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної форми власності з 01.01.2013, відповідно до вимог ОСОБА_4 України 06.09.2012 № 5245-VІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", визначено термін дії дозволів наданих органами державної влади та місцевого самоврядування до набрання чинності закону № 497-VІІІ. Даний закон набув чинності з 27.06.2015, п.1 та 2 розділу І прикінцевих та перехідних положень даного ОСОБА_4 визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, прийняті і не виконані до набрання чинності цим ОСОБА_4 рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань зберігають чинність протягом двох років з дня набрання чинності цим ОСОБА_4, а розроблені відповідно до цих рішень проекти землеустрою після погодження в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, підлягають затвердженню органом, який надав дозвіл на їх розроблення, та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру. Позивач звернувся до управління 03.08.2017 після спливу дворічного терміну, визначеного ОСОБА_4 № 497-VІІІ, про що було доведено листом Головного управління від 16.08.2017 №Ф-9382/0-3074/6-17 та зазначено, що управління має правові підстави затверджувати землевпорядну документацію лише на підставі дозволів, наданих територіальними органами Держгеокадастру, та прямо зазначено, що ОСОБА_3 управління такого дозволу в межах чинного законодавства не надавало а тому, в нього відсутні правові підстави в задоволенні клопотань позивача. Постановою КМУ від 07.06.2017 №413 "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними", яка вступила в дію 17.06.2017 року, в звязку із визначеними повноваженнями Головного управління стосовно затвердження виключно документації із землеустрою, на яку дозвіл надано територіальними органами Держгеокадастру. Враховуючи той факт, що ОСОБА_3 управління не надавало заявнику дозвіл на розроблення документації із землеустрою, відсутні правові підстави для затвердження документації та передачі земельної ділянки у власність.

Також, відповідач зазначив про те, що постановою пленуму Верховного Суду України від 16.04.2007 № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" зазначено, що суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема, про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі тощо, у зв'язку з чим суд виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Відповідач вважає, що розпорядження Іванівської районної державної адміністрації від 14.12.2010 № 555, було виконано в момент його винесення (був наданий дозвіл), а тому не може використовуватись як аргумент його не виконання іншим органом державної влади, в даному конкретному випадку ОСОБА_3 управлінням, тим більш, що на необхідність виконання зазначеного розпорядження саме органом, який його виніс, наголошується пунктом 2 розділу І прикінцевих та перехідних положень ОСОБА_4 № 497-VIII, що позивачем виконано не було в наслідок не надання розробленого проекту землеустрою на затвердження.

В судовому засіданні представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Розпорядженням голови Іванівської районної державної адміністрації №555 від 14.12.2010 "Про надання згоди на безоплатну передачу у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства громадянам на території Трохимівської сільської ради" (із змінами та доповненнями), відповідно до заяв громадян, на підставі рішень виконавчого комітету Трохимівської сільської ради від 26.08.2010 №47, від 26.08.2010 №48, від 30.09.2010 №54, від 28.10.2010 №59 "Про висновок виконкому сільської ради щодо безоплатної передачі громадянам у власність земельних ділянок із земель запасу для ведення особистого селянського господарства по Трохимівській сільській раді", статей 17, 33, 81, 116, 18, 121, п. 12 розділу 10 Земельного кодексу України, ОСОБА_4 України "Про особисте селянське господарство", керуючись ст. 6, п.1 ч. 1 та ч.3 ст. 39, ч.1 ст. 41 ОСОБА_4 України "Про місцеві державні адміністрації" надано згоду громадянам, на безоплатну передачу у власність земельних ділянок (рілля) та земель запасу Трохимівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства. Також, надано дозвіл громадянам на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність шляхом безоплатної передачі земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в проектній землевпорядній організації. У списку таких громадян значиться ОСОБА_1, площа земельної ділянки 1,50 га, номер контуру поля 80.

03.08.2017 ОСОБА_5 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 1,5 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Трохимівської сільської ради Іванівського району Херсонської області.

ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Херсонській області надіслав на адресу ОСОБА_1 відмову, викладену у листі № Ф-9382/0-3074/6-17 від 16.08.2017, в якій зазначено про те, що відповідно до норм чинного законодавства та інших нормативно - правових актів України на даний час ОСОБА_3 управління має право затверджувати документації із землеустрою лише по дозволах наданих територіальними органами Держгеокадастру, а також, враховуючи те, що ОСОБА_3 управління не надавало заявнику дозвіл на розроблення документації із землеустрою, в управлінні відсутні правові підстави для її затвердження та передачі земельної ділянки у власність.

Зазначена лист - відмова № Ф-9382/0-3074/6-17 від 16.08.2017 є предметом розгляду даної справи.

Таким чином, спірні відносини виникли між сторонами внаслідок відмови ОСОБА_3 управлінням Держгеокадастру у Херсонській області у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,5 га для ведення особистого селянського господарства. Позивач вважає, що відмова відповідача є незаконною, порушує його право на отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, в свою чергу відповідач ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у ХО вважає, зазначає про те, що управління має право затверджувати документації із землеустрою лише по дозволах наданих територіальними органами Держгеокадастру, оскільки відповідач не надавав ОСОБА_5 дозволу на розроблення документації із землеустрою, в управління відсутні повноваження для її затвердження та передачі запитуваної земельної ділянки у власність позивачу.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Правовідносини між сторонами регулюються положеннями Конституції України, Земельного кодексу України, ОСОБА_4 України "Про особисте селянське господарство", ОСОБА_4 України "Про землеустрій", Положенням про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, Положенням про ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у області, затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 за № 1391/29521.

Зокрема, ст. 14 Конституції України передбачає, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 3 від 25.10.2001 № 2768-ІІІ Земельного кодексу України (далі Закон № 2768) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства (п. а) ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ОСОБА_4 України від 22.05.2003 № 858-ІV "Про землеустрій" (далі - Закон № 858) визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.

Відповідно до ст. 4 ОСОБА_4 № 858 встановлено, що суб'єктами землеустрою є: органи державної влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування; юридичні та фізичні особи, які здійснюють землеустрій; землевласники та землекористувачі.

Стаття 5 ОСОБА_4 № 858 передбачає, що об'єктами землеустрою є: територія України; території адміністративно - територіальних одиниць або їх частин; території землеволодінь та землекористувань чи окремі земельні ділянки.

Згідно зі ст. 8 ОСОБА_4 № 858 регулювання у сфері землеустрою здійснюють Верховна Рада України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Кабінет Міністрів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, а також центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин, центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у межах повноважень, встановлених законом.

Приписами статті 80 Земельного кодексу України визначено, що суб'єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Відповідно до ст. 81 ОСОБА_4 № 2768 громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі - продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з ч. 1 ст. 118 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент звернення з заявою про надання згоди на розробку проекту землеустрою) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Частиною 7 статті 118 ЗК України (в редакції, чинній на момент звернення з заявою про надання згоди на розробку проекту землеустрою) районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія).

На момент звернення із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність до Земельного кодексу України на підставі ОСОБА_4 України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" були внесені зміни.

Відповідно до внесених змін до Земельного кодексу України частина 1 статті 118 Земельного кодексу України викладена у наступній редакції, а саме: громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до внесених змін до Земельного кодексу України частина 1 статті 118 Земельного кодексу України передбачає, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Частиною 3 статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: ведення водного господарства; будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; індивідуального дачного будівництва.

Приписами частини 4 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Тобто, питання передання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на даний час вирішує центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи.

З обставин справи та наданих матеріалів позивачем вбачається, що ОСОБА_1 звертався до голови Іванівської районної державної адміністрації із заявою від 09.07.2010 з проханням надати в приватну власність шляхом безоплатної приватизації земельну ділянку, для ведення особистого селянського господарства площею 1,500 га в контурі поля № 80 із земель запасу Трохимівської сільської ради за межами населеного пункту села Трохимівка.

14.12.2010 було винесено розпорядження голови Іванівської РДА № 555, яким визначено список громадян, що мають право на безоплатне отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель запасу Трохимівської сільської ради за межами населеного пункту села Трохимівка.

На виконання розпорядження голови Іванівської РДА № 555 від 14.12.2010, ОСОБА_1 звернувся із замовленням до землевпорядної організації ПП "ЛІМТЕРРА" щодо виготовлення проектної документації щодо площею 1,5 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Трохимівської сільської ради Іванівського району Херсонської області та розроблення відповідних узгоджень.

ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Херсонській області в своєму листі від 27.01.2017 № 28-21-0.302-833/2-17 надано відповідь на звернення ПП "ЛІМТЕРРА" від 17.01.2017 № 02/17 щодо надання роз'яснення щодо чинності розпоряджень районних державних адміністрацій щодо надання дозволу на розробку проектів землеустрою, прийнятих до 01 січня 2013 року та не реалізованих на теперішній час, повідомило про те, що згідно з нормами статті 22 ОСОБА_4 України "Про землеустрій" рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим ОСОБА_4 та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії. Тобто, звернення громадян до Головного управління для повторного розгляду питання надання дозволу на розробку проекту землеустрою не потрібно.

На усне звернення ОСОБА_5 27.01.2017 Іванівська районна державна адміністрація Херсонської області у своєму листі від 02.02.2017 № 04-31/42 щодо надання інформації про втрату чинності або внесення змін до розпорядження голові районної державної адміністрації від 14 грудня 2010 року № 555 "Про надана згоди на безоплатну передачу у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства громадянам на території Трохимівської сільської ради" зазначила про те, що дане розпорядження № 555 не втратило чинності. Станом на 02 лютого 2017 року, до розпорядження вносилися наступні зміни: від 18 березня 2011 року № 125; від 07 грудні 2015 року № 421; від 16 грудня 2015 року № 440; від 18 грудня 2015 року № 447. Щодо ділянки громадянина України ОСОБА_1 - змін не вносилося, в тому числі щодо надання згоди на безоплатну передачу у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель запасу Трохимівської сільської ради, що є предметом зазначеного розпорядження. Також в листі зазначено про те, що у звязку зі змінами, які вносилися до розпорядження, а саме виключення зі списку деяких громадян яким надавалася згода на безоплатну передачу у власність земельних ділянок - змінено порядкові номери останнього, що в останній редакції виглядає наступним чином: рядки з порядковими номерами 223-375 вважаються рядками з порядковими номерами 219-371.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 на виконання розпорядження № 555 від 14.12.2010 та положень чинного законодавства здійснював підготовку щодо відведення йому у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,5000 га на території Трохимівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства, в свою чергу Іванівська районна державна адміністрація Херсонської області даним діям позивача не перешкоджала, на усне звернення підтвердила право останнього на отримання земельної ділянки у власність та підтвердила відсутність цьому перешкод.

Відповідач у своїх запереченнях посилається на Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою" від 02.06.2015 №497-VIII, та зазначає, що Закон набрав чинності 27.06.2015, та є спеціальним у спірних правовідносинах, тому що він встановлює виняток із загально встановленого порядку затвердження проектів землеустрою, визначеного Земельним кодексом України.

Проте, суд зазначає, що відповідно до ОСОБА_4 України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" №5245-VІ від 06.09.2012, 01 січня 2013 року повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності покладено на центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, тобто до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру. ОСОБА_4 були внесені зміни до Земельного кодексу України, який є основним при регулюванні земельних правовідносин, суд вважає, що при вирішенні питання, який саме орган повинен розглядати заяву позивача про затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність необхідно керуватися актом вищої юридичної сили, тобто Земельним кодексом України.

Також згідно ч. 6 ст. 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Тобто, матеріали погодження проекту землеустрою є невід'ємною частиною проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Як вбачається з матеріалів справи, експертом державної експертизи ОСОБА_6 (ГУ Держгеокадастру в Харківській області) надано висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 27.04.2017 № 4493/82-17, згідно якого проект землеустрою відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам. При цьому зазначено, що строк дії висновку с необмеженим.

Таким чином, процедуру набуття права у приватну власність шляхом безоплатної приватизації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,5000 га із земель запасу Трохимівської сільської ради за межами населеного пункту села Трохимівка до моменту затвердження проекту землеустрою (оскільки ГУ Держгеокадастру у Херсонській області надано відмову) дотримано в повному обсязі.

Аналіз наведених вище норм закону дає підстави для висновку, що погодження проекту землеустрою є виключною компетенцією територіального органу центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, тобто, Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області.

Суд зазначає, що посилання представника відповідача на Постанову Кабінету Міністрів України "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" №413 від 07.06.2017 є безпідставними, виходячи з наступного.

Зазначена Постанова не є тим нормативно-правовим актом, який прийнятий на виконання Земельного кодексу України та/або на виконання законів у сфері земельних правовідносин. На користь цього свідчить і сам текст згаданої постанови, у вступній частині якої відсутнє посилання на норму закону, на виконання якої вона прийнята.

Текстуальне тлумачення Стратегії удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, що затверджена постановою Кабінету Міністрів України №413 від 07.06.2017, свідчить на користь того, що метою прийняття Стратегії є створення сучасної, прозорої і дієвої системи управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності, спрямованої на забезпечення захисту інтересів суспільства (насамперед учасників антитерористичної операції), територіальних громад та держави, а також раціонального та ефективного функціонування сільськогосподарських регіонів з урахуванням потреб розвитку населених пунктів, запобігання деградації земель, необхідності забезпечення продовольчої безпеки держави. Іншими словами, Стратегія визначає певний алгоритм дій органів виконавчої влади на майбутнє, а тому вона не містить прямих правових норм для врегулювання земельних відносин з приводу отримання/надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та його затвердження. Більше того, в постанові №413 від 07.06.2017 міститься пряма вказівка про те, що для реалізації Стратегії необхідно розробити проекти нормативно - правових актів.

Також, Стратегія покладає на Держгеокадастр та його територіальні органи обов'язок під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність в межах норм безоплатної приватизації формувати перелік земельних ділянок та визначати площу земельних ділянок, яка передається в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області. З огляду на те, що право громадянина на отримання дозволу на розроблення документації із землеустрою на відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності поставлено у пряму залежність від того, право оренди та/або емфітевзису, на які площі земельних ділянок було продано на території відповідної області у відповідному кварталі, тобто у залежність від виконання відповідним територіальним органом Держгеокадастру плану продажу права оренди та/або емфітевзису, це невиправдано звужує права громадян на отримання у власність земельної ділянки в рамках безкоштовної приватизації. Право громадянина на безоплатне отримання земельної ділянки не може бути обумовлено діями чи бездіяльністю будь якого державного органу чи його посадової особи, або поставлено в залежність від настання подій, на які не може впливати громадянин.

За правилами частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1)суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2)суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. А в силу вимог частини четвертої вказаної статті, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Крім того, постанова Кабінету Міністрів України є нормативно - правовим актом, а за вимогами частини другої статті 14 Конституції України право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Аналогічним чином, в силу вимог частини другої статті 78 Земельного кодексу України, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Оскільки суд дійшов висновку про протиправність відмови Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 1,5000 га на території Трохимівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, викладену в листі - відповіді за №Ф-9382/0-3074/6-17 від 16.08.2017, то відповідно вимога позивача про зобов'язання ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути заяву позивача від 03.08.2017 підлягає задоволенню.

Щодо зобов'язання відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 1,5000 га на території Трохимівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, то дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не є належним, а є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Таке втручання не можуть бути виправдані з підстав доцільності та необхідності врегулювання спірних відносин. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є - здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення. Таким чином, позовна вимога про зобов'язання відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 1,5000 га є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтями 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є підставним та обґрунтованим, а тому його слід задовольнити частково.

Сплачений позивачем судовий збір в сумі 640 грн. стягнути на користь позивача з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (за рахунок бюджетних асигнувань). В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Керуючись ст.ст. 94, 159-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 1,500 га на території Трохимівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, викладену у листі № Ф-9382/0-3074/6-17 від 16.08.2017.

Зобов'язати ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 1,500 га на території Трохимівської сільської ради Іванівського району Херсонської області та прийняти рішення відповідно до ст.186-1 Земельного кодексу України.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1280 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 17 листопада 2017 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 6.2.1