Справа № 639/4223/17
Суддя: Єрмоленко В. Б.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 639/706/17
Провадження № 2-а/639/52/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2017 р. Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого- судді Єрмоленко В.Б.,

при секретарі- Бондаренко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до факультету військової підготовки Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» про визнання протиправною відмову у виплаті грошової компенсації та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до факультету військової підготовки Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» про визнання протиправною відмову у виплаті грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки у період часу з 2007 р. по 2017 рік в сумі 67899, 92 грн. та вартості неотриманного речового майна у розмірі 44286, 42 грн. згідно довідки № 397 від 15.06.2017 року та просить зобов`язати відповідача провести відповідні виплати.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що у період часу з 07.11.2005 р. по 19.05.2017 р. він проходив військову службу на офіцерських посадах на факультеті військової підготовки Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут». Відповідно до частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог частини 8 цієї ж статті, наказом МО України від 16.05.2017 року № 327 був звільнений з військової служби у відставку за пунктом «б» ( за станом здоров`я). Наказом начальника факультету № 110 від 19.05.2017 р. ОСОБА_1 був виключений із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. Позивач стверджував, що відповідно до пункту 8 статті 10-1, абзацу 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються за Законом України «Про відпустки». У рік звільнення військовослужбовців зі служби, у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей. Оскільки ОСОБА_1 відноситься до категорії «батько, який виховує дитину без матері», він мав право на щорічну додаткову оплачувану відпустку тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів, а за наявності декількох підстав загальна тривалість відпустки не може перевищувати 17 календарних днів. Позивач стверджує, щоз 2003 р. по 2010 р. йому надавалася відпустка тривалістю 7 календарних днів без урахування святкових та неробочих днів за однією підставою, та тривалістю не більше 14 календарних днів за наявності декількох підстав, за 2007-2009 р. він мав право на 42 календарних дня соціальної відпустки за двома підставами, як одинокий батько, що має двох дітей віком до 15 років, за 2010-2017 р.р. на 80 календарних днів, як одинокий батько.На час звернення 21.04.2017 р. до начальника факультету з проханням про виплату компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за період з 2007 р. по 2017 р. через звільнення з лав Збройних Сил України у відставку за станом здоров`я , загальна сума компенсації складала 67899 грн. 92 коп., проте йому було відмовлено з посиланням на положення Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про оборону України», якими припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток в особливий період. Така відмова, на думку позивача, є неправомірною, тому як станом на період звільнення зі Збройних сил України заходи з мобілізації в державі не проводились та воєнний стан не діяв.
Представник відповідача- Факультету військової підготовки Національного технічного университету «Хїарківський політехнічний інститут» в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнав та надав письмові заперечення, в яких зазначив, що компенсація за невикористані дні додаткової відпустки не є соціальною виплатою, а відноситься до компенсаційних виплат, відповідно до п. 19 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», надання військовослужбовцям в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію, під час дії воєнного стану припиняється надання інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітнюстю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії. Проти задоволення вимог про виплату вартості неотриманого речового майна за період з 2007 р. по 2017 р. представник відповідача також заперечував, стверджуючи, що положення п. 2 ч. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", не розповсюджується на позивача, оскільки він був звільнений з військової служби.
Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Наказом Міністра оборони України від 16 травня 2017 р. № 327 полковника ОСОБА_1 -начальника кафедри хімії та бойових токсичних хімічних речовин факультету військової підготовки Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» звільнено з військової служби у відставку за пунктом «б» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я). Наказом начальника факультету військової підготовки імені Верховної Ради України Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» від 19 травня 2017 р. № 110 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу факультету та усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Богодухівського ОМВК Харківської області.

Як випливає з довідки № 397 від 15.06.2017 р. вартість речового майна, що належить до видачі за період з 2014 р. до травня 2017 р. ОСОБА_1 складає 44286 грн. 42 коп.

Законом України від 3 листопада 2006 року №328-V «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб», який набрав чинності з 01.01.2007 року, внесені зміни до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб. Зокрема, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено статтею 9-1, яка окремо регулювала питання речового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 2 статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів. Порядок виплати грошової компенсації визначається Кабінетом Міністрів України.

30 липня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення порядку речового забезпечення військовослужбовців» від 01.07.2015 №567-VIII, яким пункт 1 ст. 9-1 розділу І викладено в наступній редакції: «Продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України».

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що положення частини другої статті 9-1 Закону регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, і не поширюються на військовослужбовців, звільнених з військової служби.

04 березня 2016 року втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444, якою затверджено Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час.У пункті 27 вказаного Положення було передбачено, що військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 (яка набрала чинності 22.03.2016), затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Вказаний Порядок визначає механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно. Пунктом 4 вказаного Порядку передбачено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що на момент звернення позивача щодо отримання грошової компенсації замість речового майна Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно не передбачав такого права для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи позивач з рапортом про виплату йому грошової компенсації за не отримане речове майно до командування не звертався.

Пунктом 8 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якою врегульовано право військовослужбовців на відпустки і порядок надання військовослужбовцям відпусток та відкликання з них передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України. Абзацем 3 п. 14 ст. 10-1 встановлено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про відпустки» в редакції, що діяла на 2007 р. щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 7 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів надавалася жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину-інваліда, або яка усиновила дитину, одинокій матері, батьку, який виховує дитину без матері (у тому числі й у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла дитину під опіку. За наявності декількох підстав для надання цієї відпустки її загальна тривалість не могла перевищувати 14 календарних днів, а в редакції Закону від 19.05.2009 р. відповідно 10 та 17 календарних днів. З 01.01.2015 р. набула чинності наступна редакція ч.1 ст. 19 «Жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину-інваліда, або яка усиновила дитину, матері інваліда з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або інваліда з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або інваліда з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів».

Позивач має двох дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Діти виховувались батьком, який у лютому 2014 р. одружився на ОСОБА_5 . За час проходження служби у період з 2007 р. по 2017 р. ОСОБА_1 не скористався правом на додаткові соціальні відпустки, тому 21.04.2017 р. звернувся до начальника факультету з рапортом про виплату компенсації за невикористані дні такої відпустки.На своє звернення ОСОБА_1 отримав відповідь щодо відсутності підстав для надання грошової компенсації, з посиланням на результати розгляду запитів військового управління.

Як випливає з роз`яснень Департаменту заробітної плати та умов праці Міністерства соціальної політики України, які були надані на звернення ОСОБА_1 , він має право на 42 календарних дні соціальної відпустки за 2007-2009 роки за двома підставами, як «одинокий батько» та як «батько, що має двох дітей віком до 15 років», та на 50 календарних днів цієї відпустки за 2010-2014 роки , як « одинокий батько».

Пункт 19 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ( в ред. Закону № 1589-VII від 04.07.2014) встановлює, що припиняється надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті (в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію; в особливий період під час дії воєнного стану), інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.

З урахуванням зазначеної норми, суд не знаходить підстав для задоволення вимог в частині виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової соціальної відпустки.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 11, 17, 86, 160, 162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України , суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до факультету військової підготовки Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» про визнання протиправною відмову у виплаті грошової компенсації та зобов`язання вчинити певні дії,- відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя