Справа № 815/4952/17
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4952/17
УХВАЛА

09 листопада 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потоцької Н.В.

за участю секретаря Сердюк І.С.

сторін:

позивач ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Парфьонова Р.В.

третя особа не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа: Одеська обласна організація професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ, в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного Управління Національної поліції в Одеській області щодо звільнення інспектора-чергового чергової частини відділу моніторингу поліції Київського відділу поліції міста Одеса Головного управління Національної поліції в Одеській області, капітана поліції, ОСОБА_1;

- визнати недійсним та скасувати наказ головного управління Національної поліції в Одеській області № 154 о/с від 30 березня 2016 року, в частині звільнення ОСОБА_1, інспектора-чергового чергової частини відділу моніторингу поліції Київського відділу поліції міста Одеса Головного управління Національної поліції в Одеській області, капітана поліції, зі служби в поліції, за п.5 ч.1 ст.77 (через службову невідповідність) Закону України "Про Національну поліцію", прийнятий на підставі протиправного, не відповідаю чого об'єктивній інформації рішення (висновку) атестаційної комісії, що оформлене протоколом від 01 березня 2016 року та зазначене в розділі IV "Результати атестування (висновок) атестаційної комісії" атестаційного листа, а саме " 3 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність" та протиправного, не відповідаючого об'єктивній інформації рішення (висновку) апеляційної атестаційної комісії Південного регіону;

- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора - чергового чергової частини відділу моніторингу поліції Київського відділу поліції міста Одеса Головного управління Національної поліції в Одеській області.

В судовому засіданні 09.11.2017 р. представник відповідача заявив клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду, яке обґрунтовано наступним.

Оскаржуваний ОСОБА_1 наказ № 154 о/с про звільнення, він власноручно отримав його разом з трудовою книжкою НОМЕР_1, посвідченням про приписку до призовної дільниці Київського РВК м. Одеси, і направлення для постановки на військовий облік, про що зробив відповідний надпис на першому аркуші особової справи.

Таким чином позивач був обізнаний про звільнення 31.03.2016 року, однак своїм правом щодо місячного строку звернення до суду для оскарження рішення ГУНП в Одеській області, як суб'єкта владних повноважень не скористався.

З позовом про скасування наказу № 154 о/с та поновлення на посаді до Одеського окружного адміністративного суду, позивач звернувся 26 вересня 2017 року, через півтора року.

Таким чином, позивачем пропущений, передбачений ч. 3 ст. 99 КАС України місячний строк для звернення до суду з даним позовом, що є підставою для залишення позову без розгляду згідно ч. 1 ст. 100 КАС України.

Позивач та його представник наполягають на тому, що строк не пропущений, оскільки про звільнення позивач дізнався з відповіді ГУНП в Одеській області (управління кадрового забезпечення) від 04.09.2017 р. на адвокатський запит від 30.08.2017 р. адвоката Саінчина О.С.

Розглянувши клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КАС України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Приписами ч. 2 ст. 5 КАС України встановлено, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Виходячи з рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом як принципу здійснення правосуддя в адміністративних судах (п. 3 ст. 7 КАС України), правила ст. 99 КАС України поширюються і на звернення до адміністративного суду особи з позовом у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами.

Частиною 3 ст. 99 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного Управління Національної поліції в Одеській області щодо звільнення інспектора-чергового чергової частини відділу моніторингу поліції Київського відділу поліції міста Одеса Головного управління Національної поліції в Одеській області, капітана поліції, ОСОБА_1;

- визнати недійсним та скасувати наказ головного управління Національної поліції в Одеській області № 154 о/с від 30 березня 2016 року, в частині звільнення ОСОБА_1, інспектора-чергового чергової частини відділу моніторингу поліції Київського відділу поліції міста Одеса Головного управління Національної поліції в Одеській області, капітана поліції, зі служби в поліції, за п.5 ч.1 ст.77 (через службову невідповідність) Закону України "Про Національну поліцію", прийнятий на підставі протиправного, не відповідаю чого об'єктивній інформації рішення (висновку) атестаційної комісії, що оформлене протоколом від 01 березня 2016 року та зазначене в розділі IV "Результати атестування (висновок) атестаційної комісії" атестаційного листа, а саме " 3 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність" та протиправного, не відповідаючого об'єктивній інформації рішення (висновку) апеляційної атестаційної комісії Південного регіону;

- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора - чергового чергової частини відділу моніторингу поліції Київського відділу поліції міста Одеса Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Аналіз доданих до адміністративного позову документів свідчить про те, що підстави для звернення до адміністративного суду виникли 31 березня 2016 року.

З адміністративним позовом позивач звернувся 26.09.2017 року, тобто з пропуском встановленого законом строку звернення до суду.

Строк звернення до суду обчислюється, за загальним правилом, з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

День, коли особа дізналась про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, слід звернути увагу, що 14.09.2017 р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області в якому просить:

- визнати дії Головного Управління Національної поліції в Одеській області щодо звільнення інспектора-чергового чергової частини відділу моніторингу поліції Київського відділу поліції міста Одеса Головного управління Національної поліції в Одеській області, капітана поліції ОСОБА_1 протиправними;

- визнати недійсним та скасувати наказ головного управління Національної поліції в Одеській області № 154 о/с від 30 березня 2016 року, в частині звільнення ОСОБА_1, інспектора-чергового чергової частини відділу моніторингу поліції Київського відділу поліції міста Одеса Головного управління Національної поліції в Одеській області, капітана поліції, зі служби в поліції, за п.5 ч.1 ст.77 (через службову невідповідність) Закону України "Про Національну поліцію", прийнятий на підставі протиправного, не відповідаючого об'єктивній інформації рішення (висновку) атестаційної комісії, що оформлене протоколом від 01 березня 2016 року та зазначене в розділі IV "Результати атестування (висновок) атестаційної комісії" атестаційного листа, а саме " 3 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність" та протиправного, не відповідаючого об'єктивній інформації рішення (висновку) апеляційної атестаційної комісії Південного регіону;

- поновити ОСОБА_1 на осаді інспектора-чергового чергової частини відділу моніторингу поліції Київського відділу поліції міста Одеса Головного управління Національної поліції в Одеській області (справа № 815/4753/17).

Ухвалою суду від 15.09.2017 р. вказаний адміністративний позов залишений без розгляду у звязку із пропуском строку звернення до суду.

Вказаним рішенням встановлено, що про порушення своїх прав позивач дізнався 02.12.2016 року.

Вказаний факт встановлений судовим рішення по справі № 815/4753/17 від 15.09.2017 р., яке набрало законної сили 26.09.2017 р.

Також суд, звертає особливу увагу, що 26.09.2017 р. набрала законної сили ухвала від 15.09.2017 р. по справі № 815/4753/17, і в цей же день 26.09.2017 р. позивач звернувся до суду із позов (справа № 815/4952/17).

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 60 ЦПК України, про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Вказана правова позиція висловлена ВСУ у справі № 6-2469цс16.

З огляду на вказане, дотримання строків розгляду адміністративних справ одна з обов'язкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки результат правозастосовчої діяльності безпосередньо залежить від часових меж їх реалізації. Будь-який вид адміністративного провадження базується на процесуальних принципах, серед яких оперативність і швидкість, що забезпечується чітко регламентованими строками, закріпленими в законах та підзаконних актах.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно - правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Приписами ч. 1 ст. 100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Ключовою є фраза "з поважних причин" а отже, це і є предметом доказування при вирішенні питання щодо встановлення поважності причин для позивача тобто, якщо строк був пропущений з поважних причин це повинно підтверджуватися незаперечними письмовими доказами.

Слід зазначити, що процесуальний Закон не дає визначення терміну "поважні причини". Між тим в Рішенні Верховного суду України від 13.09.2006 року по справі № 6-26370кс04 (№ в ЄДРСРУ 135558) вказане наступне: "Поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред'явлення позову стає неможливим або утрудненим".

Як вказує практика Верховного Суду України, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження (Лист Вищого адміністративного суду України від 19.05.2010 N 708/11/13-10).

Постановою Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 21-240а13 (№ в ЄДРСРУ 36171760) передбачено, що обставини, з якими сторона пов'язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, доводяться стороною і встановлюються судом тільки у випадку, якщо заявлена вимога про застосування цих строків.

Аналогічна правова позиція щодо застосування статті 100 КАС вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 5 грудня 2011 року (справа № 21-369а11(№ в ЄДРСРУ 20968416).

Необхідно вказати, що поновлення процесуальних строків на оскарження судових рішень є дискреційними повноваженнями суду, а під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний або судовий орган, приймаючий рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин (Ухвала ВАСУ від 29.09.2016 року по справі № 522/6069/14-а (№ в ЄДРСРУ 61821829).

З урахуванням вказаного слід зазначити, що у суду є "свобода розсуду" або дискреційні повноваження суду на поновлення процесуальних строків, адже за таких обставин лише суд вирішує яка причина є поважною і які докази можна приймати до уваги, разом з цим суд повинен обґрунтувати свою позицію відповідними доводами, а не лише зазначити "визнати поважними причини пропуску процесуальних строків" (Ухвала ВСУ від 26.01.06 справа № 6-7307кс04).

В свою чергу суд критично ставиться до доводу представника позивача, щодо не обізнаності позивача про звільнення, оскільки при отриманні трудової книжки, посвідчення про прописку до призовної дільниці і направлення для постановки на військовий облік (30.03.2016 р.) останній отримав вказані документи, а отже, у нього виникло право на звернення до суду.

При цьому позивачем уже подавався до суду адміністративний позов, який залишений без розгляду у звязку із пропуском строку звернення до суду.

З урахуванням встановленого, суд не вбачає поважних підстав для поновлення строку звернення до суду. Тоді як, вбачає підстави для залишення адміністративного позову без розгляду у зв'язку із пропуском строку звернення до суду.

Відповідно п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Крім того, невирішення питання про можливість застосування строків звернення до суду може свідчити про порушення права на справедливий суд, закріпленого у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Кажучі про принцип рівності сторін, Суд указує, що кожній стороні мають бути надані рівні можливості щодо представлення справи у такому вигляді, якій не ставить її у невігідне становище стосовно свого противника (рішення у справі "Бацаніна проти Росії" від 26.05.2009 р. № 3932/02, § 22).

Відповідно до прецендентного права Суду, рішення судів і трибуналів повинні бути належним чином мотивовані. Ступінь цього обов'язку може варіюватися залежно від характеру рішення, що повинно бути визначено у світлі конкретних обставин справи (справа "Гарсія Руїз проти Іспанії" § 26).

Вказані принципи допомогають зрозуміти деякі важливі елементи справедливого суду. При цьому, й саме питання застосування строку звернення до суду тісно пов'язано з іх реалізацією.

Показовою в питанні застосування строку позовної давності в контексті ст. 6 Конвенції є справа "Gradescolo S.R.L. проти Молдови".

У цій справі Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпритації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов'язком для країн, які підписали Конвенцію.

Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов'язано з реалізацією права на справедливий суд.

Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Це питання регулюється національним законодавством, тлумачиться Верховним Судом України (справа № 6-239цс14 від 04.02.2015 р., справа № 6-738цс15 від 24.06.2015 р. та інші) та вказаними рішеннями Європейського Суду з прав людини.

З урахуванням сукупності викладених обставин, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання представника відповідача і залишити адміністративний позов без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Керуючись приписами ст. ст. 6, 99, 100, 133, 160, 165 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача задовольнити.

Адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа: Одеська обласна організація професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ про визнання дій протиправними та скасування рішення, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

Суддя Потоцька Н.В.