Справа № 484/935/17
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 року м. Київ К/800/28467/17

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі суддів:

Калашнікової О.В.,

Гончар Л.Я.,

Голяшкін О.В.

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою Первомайського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 квітня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року у справі №484/935/17 за позовом ОСОБА_4 до Первомайського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Первомайського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області, в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку розміру його щомісячного довічного грошового утримання за період з 01.12.2016 року по 01.01.2017 року;

визнати протиправними дії відповідача в частині обмеження розміру щомісячного довічного грошового утримання за період з 01.01.2017 року по 05.01.2017 року, що установлені рішенням Первомайського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області № 7/2 від 14.02.2017 року;

зобов'язати відповідача провести перерахунок його довічного грошового утримання з 01.12.2016 року відповідно до довідки від 02.12.2016 року за № 7/1-1737/16 виданої ТУ ДСА України в Миколаївській області, і виплатити йому кошти з урахуванням різниці за період з грудня 2016 року по березень 2017 року включно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року, у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, без обмеження його розміру, тому згідно довідки ТУ ДСА України у Миколаївській області у зв'язку із підвищенням грошового утримання позивач набув права на перерахунок пенсії.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Первомайського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області щодо відмови ОСОБА_4 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за період з 01.12.2016р. до 01.01.2017р. та в частині обмеження розміру щомісячного довічного грошового утримання за період з 01.01.2017р. до 05.01.2017р., встановлених рішенням Первомайського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області №7/2 від 14.02.2017р.

Зобов'язано Первомайське об'єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_4 щомісячного довічного грошового утримання судді з 01.12.2016 р. згідно з довідкою Територіального управління державної судової адміністрації України в Миколаївській області №7/1-1737/16 від 02.12.2016р.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, Первомайське об'єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач перебуває на обліку Первомайського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області, з 23.07.2015 р. призначено щомісячне довічне грошове утримання відповідно до ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» та з врахуванням почесного звання «Заслужений юрист України».

З 01.12.2016р. збільшився розмір мінімальної заробітної плати та розмір заробітної плати працюючих суддів на відповідній посаді. ОСОБА_4 09.12.2016 року звернувся до Первомайського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області із заявою про проведення перерахунку його довічного грошового утримання як судді у відставці відповідно до довідки ТУ ДСА у Миколаївській області №7/1-1737/16 від 02.12.2016р.

Рішенням Первомайського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області від 14.02.2017р. №7/2 ОСОБА_4 вирішено провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2017р., відповідно до довідки від 02.12.2016р. №7/1-1737/16, яка видана ТУ ДСА у Миколаївській області, про складові перерахованої заробітної плати станом на 01.12.2016р. по посаді судді, шляхом обмеження з 01.01.2017р. по 04.01.2017р. максимальним розміром 10740 грн, з 05.01.2017р. без обмеження максимальним розміром.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що позивач має законодавчо закріплене право на здійснення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та без обмеження максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання, а тому дії відповідача щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді та обмеженні розміру щомісячного довічного грошового утримання є протиправними.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 126 Конституції України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання.

Правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів врегульовані Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Гарантії незалежності суддів закріплені, зокрема, у ч. 5 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Призначення та нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проводиться відповідно до вимог статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Незалежність як складова конституційного статусу суддів гарантується Конституцією України і забезпечується, зокрема, особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади, забороною впливу на них у будь-який спосіб, захистом професійних інтересів суддів, підкоренням судді лише закону при здійсненні правосуддя, державним фінансуванням та належними умовами для функціонування судів і діяльності суддів шляхом визначення у Державному бюджеті України окремо видатків на утримання судів, притягненням винних осіб до юридичної відповідальності за неповагу до суду і судді, здійсненням суддівського самоврядування (пункт 27 частини першої статті 85, частини друга, четверта, п'ята статті 126, частини третя, четверта, шоста статті 127, стаття 128, частини перша, п'ята статті 129, стаття 130, пункт 1 частини першої статті 131 Основного Закону України). Професійні судді не можуть належати до політичних партій та профспілок, брати участь у будь-якій політичній діяльності, мати представницький мандат, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу, крім наукової, викладацької та творчої (частина друга статті 127 Конституції України).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що конституційний принцип незалежності суддів забезпечує важливу роль судової влади в механізмі захисту прав і свобод людини і громадянина та є запорукою реалізації права на судовий захист, передбаченого частиною першою статті 55 Основного Закону України; положення Конституції України стосовно незалежності суддів, яка є невід'ємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, пов'язані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу й права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової влади; гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом встановлені у базових законах з питань судоустрою, судочинства, статусу суддів, мають конституційний зміст і разом з визначеними Основним Законом України складають єдину систему гарантій незалежності суддів та повинні бути реально забезпечені; конституційний статус судді дає підстави ставити до судді високі вимоги і зберігати довіру до його компетентності та неупередженості, передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя (рішення від 20 березня 2002 року N 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій, від 1 грудня 2004 року N 19-рп/2004 у справі про незалежність суддів як складову їхнього статусу, від 11 жовтня 2005 року N 8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання, від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 у справі щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України, від 3 червня 2013 року N 3-рп/2013 у справі щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці).

Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України.

Конституційний Суд України визнавав неконституційними положення законів України щодо зниження розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позбавлення суддів можливості подальшого перерахунку розміру такого утримання; припинення виплати щомісячного довічного грошового утримання на період роботи суддів у відставці на певних посадах, а також встановлення максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання (пункт 2 резолютивної частини Рішення від 3 червня 2013 року N 3-рп/2013.

Рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2016, 08.06.2016 року визнано неконституційними перше, друге речення абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

Посилання касатора на зміни у законодавстві, а саме набрання чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016 року та втрату чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453VII від 07.07.2010 року, на Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року № 3668-VI є недопустимим з огляду на вищевказані багаточисленні рішення Конституційного суду України, якими встановлено безумовну гарантію щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та неможливість обмеження права подальшого перерахунку розміру такого утримання.

Крім того, визнання неконституційними положень статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в частині встановлення граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання свідчить і про неможливість застосування ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року № 3668-VI, оскільки зміни до цих нормативних актів були внесені саме Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що зміст та обсяг досягнутих суддями соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відмова управління в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючого судді є протиправною, а щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути перерахованим з 01 грудня 2016 року без обмеження його граничного розміру.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про наявність підстав задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Первомайського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області відхилити.

Постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 квітня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: