Справа № 805/2105/17-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Смагар С.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року справа №805/2105/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Шишова О.О.,суддів Сіваченка І.В.,Чебанова О.О., при секретарі судового засідання Куленко О.Д., за участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2017 р. у справі № 805/2105/17-а за позовом Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15 вересня 2016 року № НОМЕР_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці (далі позивач) звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області (далі - відповідач, апелянт, інспекція) у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15 вересня 2016 року № НОМЕР_1 про застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 3987 грн. 81 коп. за порушення граничного строку сплати суми грошового зобовязання з податку на додану вартість.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2017 рокуадміністративний позов Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці до Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15 вересня 2016 року № НОМЕР_1 на суму 3987 грн. 81 коп.,-задоволно повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 15 вересня 2016 року № НОМЕР_1, яким застосовані штрафні санкції у розмірі 3987 грн. 81 коп. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до статті 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України. Позивачем до матеріалів справи надано сертифікат Донецької Торгово-промислової палати від 10 березня 2017 року № 7380 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), яким засвідчено, що сплатити ПДВ за липень 2014 року у встановлений законодавством України строк позивач не мав можливості у звязку з дією форс-мажорних обставин.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що узгоджене податкове зобовязання з податку на додану вартість за липень 2014 року сплачено лише 29 вересня 2014 року тобто із затримкою до 30 календарних днів, є порушенням строку сплати грошового зобовязання, що в свою чергу тягне застосування штрафу у розмірі 10 %. Крім того, апелянт зазначає на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду.

У судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги в повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні вважав, що суд першої інстанції прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

За правилами частини першої статті 195 КАС України перегляд судового рішення суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

30 серпня 2016 року відповідачем була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача з питань своєчасності погашення узгоджених податкових зобовязань з ПДВ по декларації з ПДВ за липень 2014 року за період з 30 серпня 2014 року по 29 вересня 2014 року, за результатами якої був складений акт від 31 серпня 2016 року № 544/05-84-12/08602371 (надалі акт перевірки).

За результатами перевірки відповідачем встановлено допущення позивачем порушень податкового законодавства, а саме пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України. Відповідальність за встановлений факт несвоєчасності перерахування коштів самостійно визначеного грошового зобовязання передбачена пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

За висновками акту перевірки на підставі пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України відповідачем було прийняте спірне податкове повідомлення-рiшення від 15 вересня 2016 року № НОМЕР_1, яким позивача зобовязано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 3987 грн. 81 коп. за порушення пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України. Як вбачається з акту перевірки, позивачем за декларацією з податку на додану вартість за липень 2014 року грошове зобовязання сплачено платіжним дорученням від 28 вересня 2014 року (проведено органом державного казначейства 29 вересня 2014 року) в сумі 62411 грн. З урахуванням наявної переплати у якості обєкта для застосування штрафної санкції відповідачем визначена сплата коштів у розмірі 39878 грн. 13 коп., що підтверджується спірним рішенням та актом перевірки.

Колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введене в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочате проведення Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-VІІ.

Абзацом 2 статті 1 зазначеного Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням від 2 грудня 2015 року № 1275-р Кабінет Міністрів України затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, м. Маріуполь Донецької області віднесене до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Судом встановлено та як зазначає позивач у позовній заяві, на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» від 7 листопада 2014 року № 595 Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації були зобовязані до 1 грудня 2014 року перемістити бюджетні установи, підприємства та організації, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, наказом Міністерства внутрішніх справ України «Про тимчасову зміну місцезнаходження ГУМВС України в Донецькій та Луганській областях, УМВС на Донецькій залізниці» від 25 листопада 2014 року № 1275 визначено тимчасове місцезнаходження Управління МВС України на Донецькій залізниці до особливого розпорядження - м. Маріуполь.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що позивач перебував на податковому обліку з 5 жовтня 2009 року по 17 листопада 2014 року в Державній податковій інспекції у Київському районі м. Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області. З 18 листопада 2014 року до цього часу зареєстровано в Маріупольській обєднаній державній податковій інспекції м. Маріуполя Головного управління ДФС у Донецькій області. Слід зазначити також, що діяльність Державної податкової інспекції у Київському районі м. Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області була призупинена з 8 липня 2014 року згідно з наказом ДФС України «Про встановлення простою у роботі територіальних органів Міндоходів» від 8 липня 2014 року № 381, а відновлено її діяльність відповідно до наказу ДФС України «Про переміщення та закінчення простою» від 7 листопада 2015 року № 256. Позивач обслуговується у Головному управлінні Державної казначейської служби України в Донецькій області. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 23 липня 2014 року № 436, починаючи з 24 липня 2014 року, запроваджено надзвичайний режим роботи банківської системи в Донецькій, Луганській областях. Згідно з постановою Правління Національного банку України «Про призупинення здійснення фінансових операцій» від 6 серпня 2014 року № 466 банки України призупинили здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою. На виконання наказу Державної казначейської служби України «Про організацію роботи управлінь Державної казначейської служби у Донецькій та Луганській областях» від 24 грудня 2014 року №360 роботу відновлено. Отже, своєчасно здійснити платіж за вказаний в акті перевірки період позивач не мав можливості, у зв'язку з тим, що жодний орган державної влади тимчасово не здійснював свої повноваження на території м. Донецька та м. Маріуполя.

Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Станом на день розгляду справи антитерористична операція не закінчена.

Відповідно до частини 2-3 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з абзацом 1 статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Статтею 14-1 Закону України № 1669-VІІ Торгово-промисловій палаті України надано право засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видавати сертифікати про такі обставини.

Відповідно до статті 11 Закону України № 1669-VІІ, внесені відповідні зміни до Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», зокрема даний закон доповнено статтею 14-1, згідно з якою форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Позивачем до матеріалів справи надано сертифікат Донецької Торгово-промислової палати від 10 березня 2017 року № 7380 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), яким засвідчено, що сплатити ПДВ за липень 2014 року у встановлений законодавством України строк позивач не мав можливості у звязку з дією форс-мажорних обставин.

Щодо посилань апелянта на ч.4 ст.99 КАС України згідно з якої встановлено, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Колегія суддів критично відноситься до вищезазначених посилань апелянта щодо пропуску строку звернення до суду, оскільки позивач звернувся до суду після отримання відповідного сертифікату ТПП, що є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Згідно із ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При таких обставинах колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який дійшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 15 вересня 2016 року № НОМЕР_1 про застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 3987 грн. 81 коп. за порушення граничного строку сплати суми грошового зобовязання з податку на додану вартість є незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає критеріям правомірності, які ставляться до рішення суб'єктів владних повноважень ч.3 ст.2 КАС України.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Повний текст ухвали складений 16 листопада 2017 року.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2017 р. у справі № 805/2105/17-а залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2017 р. у справі № 805/2105/17-а залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк до 5 днів.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня його складання в повному обсязі.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.В.Сіваченко

ОСОБА_4