Справа № 637/1244/16-а
Суддя: Тордія Е. Н.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

637/1244/16-а 16.11.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 листопада 2017 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

в складі: головуючого Тордія Е.Н.

за участю секретаря Сергієнко В.С.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т.Шевченкове Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 селищної ради Шевчекнівського району Харківської області, третя особа: ОСОБА_5 про визнання неправомірними дій про відмову в проведенні реєстрації місця проживання, надання дозволу на реєстрацію,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області з вищевказаним позовом та просить визнати виконком ОСОБА_4 селищної ради Шевченківського району Харківської області щодо відмови в проведення реєстрації

незаконною та надати дозвіл на реєстрацію в будинку, 32 по вул.Джерельна (Жовтнева) в с.м.т.Шевченкове Харківської області.

В судовому зсіданні, після уточнень своїх вимог представник позивача зазначив , що вона разом з сином, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є інвалідом дитинства та чоловіком ОСОБА_7, з 2008 року проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2. Шевченкове за адресою вул.Джерельна( колишня вулиця Жовтнева) будинок 32 в с.м.т. Шевченкове Харківської області.

1 вересня 2016 року, її син ОСОБА_6, прийняв спадщину за заповітом і став власником ? частини будинку та господарських будівель розташованих за вищевказаною адресою, після смерті ОСОБА_8.

15 листопада 2016 року вона з сином ОСОБА_6, звернулися з заявами про реєстрацію місця проживання за вищезазначеною адресою до ОСОБА_4 селищної ради, але отримали відмоіву в проведенні реєстрації. Підставою для відмови в проведенні реєстрації сина було визнано недосягнення ним віку 14 років, а її в звязку з відсутністю згоди співвласника будинку.

19 вересня 2017 року її син ОСОБА_6, був зареєстрований , як власник за вказаною адресою. Вона до теперішнього часу є незареєстрованою особою. Друга частина

домоволодіння після смерті ОСОБА_9 , є відкритою,заяву про прийняття спадщини подала ОСОБА_5

Вважає, що така відмова визнати виконком ОСОБА_4 селищної ради Шевченківського району Харківської області є порушенням її прав на житло , яке вона займає на законних підставах, і яке є її єдиним житлом ,та порушенням прав її сина інваліда, який обмежений в дієздатності , а їй як мати належить право управляти майном ,що належить її дитині і зобовязана дбати про збереження та використання і її інтересах. Тому вимушена звернутися до суду просить надати визнати дії визнати виконкому ОСОБА_4 селищної ради Шевченківського району Харківської області щодо відмови в її реєстрації незаконною, та надати дозвіл на її реєстрацію без згоди співвласника в будинку №32 по вул. Джерельній в с.м.т. Шевченкове.

Представник відповідача ОСОБА_4 селищної ради Шевченківського району Харківської області в судовому засіданні заперечувала проти задоволення прозову в частині визнання дій виконкому незаконними , посилаючись в своїх запереченнях на той факт,що позивач не є власником житла , в яке мала бажання зареєструватися. Згідно Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 ( далі по тексту Правила), реєстрація зазначених осіб проводиться з дозволу всіх співвласників приміщення. Такого дозволу надано не було. Тому виконавчий комітет діяв в межах своєї компетенції та законно відмовив позивачу у реєстрації. В іншій частині вимог просила розглядати справу на підставі наданих суду доказів.

Третя особа: ОСОБА_5, в судове засідання не зявилася надала до суду письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3 заперечує. Будь - яких доказів щодо зазначених заперечень суду не надала.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.11КАС

України,суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом , отримав у спадок після смерті ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла 21 грудня 2015 року, нерухоме майно, а саме: на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями за № 32, що знаходиться по вулиці Джерельна (колишня Жовтнева) в с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області.

Свідоцтво про народження (серія І-ВЛ №230428, видане відділом РАГС ОСОБА_4 районного управління юстиції Харківської області 18 грудня 2003 року ) засвідчує той факт, що 26 листопада 2003 року народився ОСОБА_6, батьками якого в зазначеному свідоцтві зазначено: батько - ОСОБА_7, мати - ОСОБА_3.

Відповідно до медичного висновку №3 ОСОБА_4 центральної районної лікарні Харківської області від 17 лютого 2015 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом дитинства з діагнозом (дитячий церебральний параліч) (а.с.9).

З довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями виконавчого комітету ОСОБА_4 селищної ради Харківської області зазначено, що 19 вересня 2017 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в с.м.т.Шевченкове Харківської області зареєстрований за адресою с.м.т.Шевченкове вул.Джерельна, 32 Шевченківського району Харківської області.

З заяви про реєстрацію місця проживання від 15 листопада 2016 року вбачається, що виконавчим комітетом ОСОБА_4 селищної ради Харківської області ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 відмовлено в проведенні реєстрації в будинку за №32 по вул.Джерельна (Жовтнева) в с.м.т.Шевченкове Харківської області, в звязку з відсутністю згоди співласника будинку.

Співвласниця ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка мала право на ? частину житлового будинку за №32 по вул.Джерельна (Жовтнева) в с.м.т.Шевченкове Харківської області ,була зареєстрованою та мешкала за вказаною адресою , померла 05 квітня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть ( серія І-ВЛ №598928 видане повторно ОСОБА_4 районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального ууправління юстиції у Харківській області 30 серпня 2017 року).

За життя ОСОБА_9 склала заповіт на вищевказане майно, який було посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_4 районного нотаріального округу Харківської області 6 грудня 2012 року за р.№2267. Після смерті співвласниці ОСОБА_9 ОСОБА_4 державною нотаріальною конторою Харківської області 23 червня 2017 року, було заведено спадкову справу №84/2017. В матеріалах даної спадкової справи міститься заява про прийняття спадщини, яка подана дочкою ОСОБА_5, та заява про відмову від прийняття спадщини, подана чоловіком померлою ОСОБА_10. Заяв від інших спадкоємців не надходило, що підтверджується довідкою №235/01-09 ОСОБА_4 державної нотаріальної контори Харківської області від 17 жовтня 2017 року.

Позивач на теперішній час немає змоги зареєструватися в будинку де зареєстрований її син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є інвалідом дитинства, в звязку з тим, що співвласник не надає згоди на її реєстрацію.

Згідно ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Як встановлено ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 ,реєстрація неповнолітніх дітей які не досягли 14 років проводиться за місцем проживання одного із батьків.

Пунктом 18 зазначених вище Правил встановлено ,що для реєстрації місця проживання особа або її представник подає …..: документи, що підтверджують:

право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сімї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників);

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як, зазначив представник відповідача в судовому засіданні при зверненні з заявою про реєстрацію позивач зазначала, що вона не є власником житла, власником частини житла є її син, іншою частини є спадкоємці після смерті ОСОБА_9 яка в свою чергу в наданні дозволу на реєстрацію позивача відмовила . Таким чином виконавчий комітет ОСОБА_4 селищної ради Шевченківського району Харківської області дів в межах своєї компетенції та у спосіб передбачений Правилами, які є вичерпаними.

Стосовно надання дозволу на реєстрацію позивача без дозволу співвласника , суд вражає ,що ця вимога підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 7 ст.7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її житлових прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини.

У відповідності до частин 1 - 3 ст. 358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Як зазначалось вище, неповнолітній ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1 має право власності на ? частину будинку № 32 , розташованого по вул. Джерельній в с.м.т. Шеченкове ,відповідно до свідоцтва на спадщину. Правилами не передбачена реєстрація батьків за місцем реєстрації дитини.

Але відповідно до ч.1ст. 177 Сімейного кодексу України батьки управляють майном належним малолітній дитини без спеціального на те повноваження. Батьки зобовязані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах.

Враховуючи обставини справи суд дійшов до висновку ,що відсутність реєстрації позивача за місцем мешкання своєї дитини , яка є інвалідом ІІ групи, має обмежену дієздатність через свій вік ,порушає інтереси дитини , щодо його правового та соціального статусу. Так, не маючи реєстрації вона не має змоги отримати субсидію щодо оплати комунальних послуг , не може укласти договори з іншими постачальниками комунальних послуг.

Відповідно до статті 3 Конвенції «Про права дити», схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989троку № 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами,першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права та обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно до висновків узагальнення Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2017 року щодо розгляду спорів, повязаних з реєстрацією та обмеженням пересування і вільного вибору місця проживання громадян України у справах з питань реєстрації місця проживання та обмеження вільного пересування малолітніх або неповнолітніх дітей у випадках наявності будь-якої правової колізії, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, що стосуються інтересів дитини, з урахуванням положень статті 3 Конвенції «Про права дитини», пріоритети повинні надаватися як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Тому, суд приходить до висновку, що позивач має право на реєстрацію в будинку, в якому вона мешкає разом з неповнолітньою дитиною інвалідом, не зважаючи на відмову іншого співвласника, яка будь - яких належних доказів порушення її прав та інтересів даною реєстрацією не надала.

Оцінивши надані докази у їх сукупності , надавши їм належну правову оцінку суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 17, 18, 79, 104, 105, 106 КАС України, Конвенцією «Про права дитини», Конституцією України, ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» , суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 селищної ради Шевчекнівського району Харківської області, третя особа: ОСОБА_5 про визнання неправомірними дій про відмову в проведенні реєстрації місця проживання задовольнити частково.

Надати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 дозвіл на реєстрацію в будинку № 32 по вул. Джерельна (Жовтнева) в с.м.т. Шевченкове Харківської області, за місцем реєстрації та проживання її сина ОСОБА_6, 26 листопада 2003 року, без дозволу співвласника.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення в порядку ч. 1 та 2 статті 186 КАС України.

Суддя: