Справа № 185/2938/16-а (2-а/185/313/16)
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Судді Вищого адміністративного суду України Мойсюка М.І.
17 жовтня 2017 року Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів за моєї участі постановив ухвалу у справі (185/2938/16-а) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області (змінено на Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області; далі - УПФУ) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2017 року (номер касаційного провадження К/800/9943/17), якою скасував оскаржувану постанову апеляційного суду та залишив в силі постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2016 року.
Зокрема, у своїй позовній заяві ОСОБА_1 просив: визнати протиправними дії УПФУ щодо відмови йому у перерахунку пенсії за вислугу років згідно статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру»; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії з 1 січня 2016 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури» (далі - постанова КМ України № 505), від 30 вересня 2015 року № 763 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505» (далі - постанова КМ України № 763) та від 9 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - постанова КМ України № 1013), згідно з вимогами статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України від 12 липня 2001 року № 2663-ІІІ) на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 29 січня 2016 року №18-20вих16 в розмірі 88% від суми місячного заробітку без обмежень граничного розміру пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.
Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2016 року, яка залишена в силі касаційним судом, позов задоволено частково. Визнано протиправними спірні дії відповідача та зобов'язано УПФ здійснити перерахунок та виплату спірної пенсії починаючи з 1 березня 2016 року. В задоволенні решти позову відмовлено.
Такий висновок суду першої інстанції, з яким погодився й Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 17 жовтня 2017 року, є помилковим, а тому з огляду на положення статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України вважаю за необхідне висловити окрему думку з цього приводу.
Під час розгляду цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивачу призначена і виплачується пенсія на підставі статті 50-1 Закону № 1789-XII.
В свою чергу, постановою КМ України № 1013, яка застосовується з 1 грудня 2015 року, підвищено посадові оклади (тарифні ставки, ставки заробітної плати) працівників 1 тарифного розряду Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298 (Офіційний вісник України, 2002 року, № 36, стаття 1699).
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 24 березня 2010 року перебуває на обліку в УПФУ та отримує пенсію за віком відповідно Закону України «Про прокуратуру».
22 лютого 2016 року позивач звернувся до УПФУ із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням довідки від 29 січня 2016 року №18-20вих16, виданої прокуратурою Дніпропетровської області, однак відповідач у задоволенні цієї заяви відмовив з посиланням на відсутність для цього правових підстав.
Так, у відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 18 статті 50-1 Закону № 1789-XII (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) було передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.
З 1 січня 2015 року статтю 50-1 Закону № 1789-XII викладено у новій редакції, частиною 21 якої встановлено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, однак відповідної постанови Уряду так і не було прийнято.
Водночас, вищезазначені законодавчі приписи пов'язують виникнення права на перерахунок пенсії у особи, з певною подією, зокрема, кожного разу, коли відбувається підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.
Також, пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України від 2 березня 2015 року № 213-VIIІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213-VIIІ) передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до вищезазначених законів.
Оскільки Закон № 213-VIIІ не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону № 1789-XII, в тому числі і стаття 50-1 цього Закону.
Таким чином, станом на 1 грудня 2015 року (дати підвищення розміру заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників) стаття 50-1 Закону № 1789-XII, яка передбачала право на перерахунок пенсії, скасована.
Одночасно, Закон № 1789-XII, зокрема, і частина 21 статті 50-1 цього Закону, втратив свою чинність з 15 липня 2015 року - дня набрання чинності Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII).
За приписами частини 1 статті 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.
Названій правовій нормі Основного Закону України дано офіційне тлумачення в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99.
Так, у абзаці 2 пункту 2 мотивувальної частини зазначеного Рішення вказано, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
У даному випадку, законодавством, чинним на момент підвищення розміру заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, а також подання позивачем заяви про здійснення йому спірного перерахунку пенсії, не було передбачено можливості її перерахунку у зв'язку із збільшенням заробітної плати цих працівників прокуратури.
Таким чином, до спірних правовідносин не підлягає застосуванню стаття 50-1 Закону № 1789-XII, яка станом на 1 грудня 2015 року (дати підвищення розміру заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників), а також на момент звернення позивача до УПФУ з заявою про здійснення спірного перерахунку пенсії, вже не діяла.
Системний аналіз наведених положень законодавства, в контексті встановлених судами обставин справи, дає підстави для висновку, що у позивача не виникло право на спірний перерахунок пенсії.
Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального і дотриманні норм процесуального права, на відміну від суду апеляційної інстанцій, рішення якого в повній мірі відповідає критеріям щодо законності та обґрунтованості, а тому не підлягає скасуванню.
Суддя Вищого адміністративного
суду України М.І. Мойсюк
24 жовтня 2017 року К/800/9943/17