Справа № 688/2949/17
Суддя: Козачук С. В.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 688/2949/17
№ 2-а/688/94/17
Постанова

Іменем України

14 листопада 2017 року м.Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Гаврилової Н.К.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шепетівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Шепетівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

05 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора сектору реагування патрульної поліції Шепетівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області (далі СРПП Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області) ОСОБА_2 про визнання його дій неправомірними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 596883 від 03.10.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позову, посилається на те, що 03.10.2017 року інспектором СРПП Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 було складено протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за те, що він о 12 год. 48 хв. 03.10.2017 року, керуючи автомобілем марки «Пежо Експерт», р.н. НОМЕР_1 повертаючи з автодороги Р-49 на автодорогу Р-05 не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 STOP «Проїзд без зупинки заборонено». Вважає, що інспектор Кашевар І.О. незаконно та самостійно розглянув справу на місці, біля транспортного засобу хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи та позбавив його можливості скористатись своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП та ст. 59 Конституції України. Крім того, ним було порушено вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігноровано порядок встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП та не встановлено особу, яка на його думку, порушила Правила дорожнього руху та винесено на нього постанову, хоча він на той момент не являвся водієм. Інспектором не було доведено при винесені рішення ст. 63 Конституціії України та ст. 268 КУпАП, що є обовязковим при його винесенні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав з підстав, викладених у ньому, та пояснив, що він у визначений в протоколі час та день керуючи своїм автомобілем виїзджав з автодороги Р-49 на автодорогу Р-05 та виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 ПДР і зупинився за 10 м. перед вказаним знаком, однак на відео цього не видно, оскільки там кущі та дерева. Підїжджаючи ближче до дороги Р-05 він знову зупинився та переконався в безпечності подальшого руху. Підїхавши до екіпажу патрульних він зупинився та повідомив їм, що їде без ввімкненого ближнього світла, отже порушує ПДР і щоб вони на нього склали протокол. Однак, інспектор СРПП Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницької області ОСОБА_2 склав на нього постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення дорожнього знаку 2.2 ПДР, без складання протоколу, не дав можливості запросити адвоката. Вважає, дану постанову незаконною та просить її скасувати, а дії поліцейського визнати неправомірними.

Інспектор СРПП Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницької області ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, подав до суду зареречення проти позову, в яких вказав, що обставини, на які посилається позивач не відповідають дійсності. Ним під час несення служби було встановлено, що 03.10.2017 року о 12 год. 48 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Пежо Експерт», р.н. НОМЕР_1, виїжджаючи з автодороги Р-49 на автодорогу Р-05 не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 STOP «Проїзд без зупинки заборонено». В звязку з чим, на водія на місці зупинки з дотриманням всіх вимог для всебічного та правильного розгляду справи з розясненням статті 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП винесено постанову, якою накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. ОСОБА_1 на місці зупинки був ознайомлений з відео інкримінованого йому правопорушення та був згідний з порушення і наполягав на винесені постанови, не оспорював і факт керуванням транспортним засобом. Крім того, на автомобілі в порушення п.9.8 ПДР не було ввімкнено ближнє світло фар, у звязку з чим ОСОБА_1 було здійснено усне зауваження та проведено профілактичну бесіду, оскільки було лише 03.10.2017 року. А тому, просить відмовити у задоволені даного позову, оскільки оскаржувана постанова відповідає всім вимогам закону, її суть - обставинам правопорушення.

Заслухавши пояснення позивача, зясувавши думку відповідача, викладену у письмових запереченнях, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку в задоволенні позову відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч.1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як встановлено в суді та вбачається з постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 596883 від 03 жовтня 2017 року, позивач ОСОБА_1 03 жовтня 2017 року о 12 год. 48 хв. на автодорозі Р-05, керуючи з автодороги Р-49 автомобілем марки «Пежо Експерт», р.н. НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 STOP «Проїзд без зупинки заборонено», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Позивач не погоджується з винесеною постановою, вважає її незаконною і оскаржує процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності. Однак суд вважає дії інспектора СРПП Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 законними з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А саме, відповідно до ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII ) поліція вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях, а відповідно до п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію» у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII ).

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону№ 580-VIII Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону № 580-VIII ).

Відповідно до ст.23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно п.11 ст.23 Закону № 580-VIII до основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Поліцейський, відповідно до ч.1 ст. 62 Закону № 580-VIII під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. В свою чергу, інспектор Кашевар І.О. є працівником Шепетівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, тобто посадовою особою органів Національної поліції. Таким чином, інспектор має законні підстави здійснювати провадження у справі про адміністративне правопорушення та приймати рішення про застосування адміністративного стягнення за місцем його вчинення.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч.3 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених ст.258 цього кодексу.

Стаття 258 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема частиною другою визначено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі №25-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В тексті даного Рішення Конституційного Суду України зазначено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596-VIII, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, положеннями ч.5 даної статті передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається навіть у разі, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Таким чином з наведених норм закону вбачається, що за наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення та притягнення до відповідальності на місці вчинення правопорушення, не передбачено складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду.

Наведене обґрунтування спростовує твердження позивача ОСОБА_1 про порушення відповідачем порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 8.4 Правил дорожнього руху дорожні знаки поділяються га групи: А.) Попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду; Б.)Знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; В.)Заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; Г.)Наказові знаки. Показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження; Г.)Інформаційно-вказівні. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила; Д.)Знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об'єктів обслуговування; Е.)Таблички для дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Відповідно до вимог дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою. Знак встановлюється безпосередньо перед перехрестям або вузькою ділянкою дороги. Якщо знак встановлено безпосередньо перед перехрестям, то йому повинен передувати знак 2.1 з додатковою табличкою 7.1.2. Знак повинен установлюватись у місці, з якого для водія транспортного засобу, що зупинився, забезпечено видимість транспортних засобів, які рухаються дорогою, що перетинається.

Із відеозапису, наданого відповідачем до заперечнь проти позову та оглянутого в судовому засіданні вбачається, що позивач ОСОБА_1 03 жовтня 2017 року о 12 год. 48 хв., керуючи автомобілем марки «Пежо Експерт», р.н. НОМЕР_1, виїжджаючи з автодороги Р-49, на якій стоїть дорожній знак 2.2 STOP «Проїзд без зупинки заборонено», на автодорогу Р-05, не виконав вимогу дорожнього знаку, не здійснив зупинку свого транспортного засобу перед вказаним знаком, тобто порушив п. 8.4 Б ПДР України.

При цьому суд відхиляє твердження позивача про те що він за 10 м до знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» призупинився, оскільки як видно на відео повної зупинки транспортного засобу безпосередньо перед знаком, як того вимагають Правила дорожнього руху Українине було, не вбачається із відеозапису також призупинки такого.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП вказано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових, доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що постанова серії БР №596883 від 03.10.2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, згідно якої на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. є правомірною, складена з дотриманням вимог ст. 280 КУпАП, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з дотриманням адміністративної процедури притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, а тому дії інспектора є правомірними, підстави для скасування даної постанови відсутні, отже в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 71, 86, 159, 160, 163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Шепетівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2017 року.

Суддя С.В. Козачук