Справа № 805/3473/17-а
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2017 р. Справа №805/3473/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 14год. 13хв. 14

Донецький окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Галатіної О.О.

при секретарі Картавих Г.В.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Словянську адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, суд -

В С Т А Н О В И В:

05 жовтня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання протиправною відмови ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Донецькій області від 27 вересня 2017 року № К-4702/0-3166/6-17 у затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки кадастровий номер :03:000:1787 та зобов'язання ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Донецькій області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі громадянину ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства на території Дробишевської селищної ради Краснолиманського району Донецької області за межами населених пунктів кадастровий номер :03:000:1787. Позивач вважає відмову у затвердженні проекту землеустрою протиправною, оскільки підстави, які зазначені відповідачем у відмові, не відповідають нормам чинного законодавства. Зазначає, що відповідно до норм Земельного кодексу України підставою для відмови у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Крім того, вказує на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року № 805/2158/17-а, якою визнано протиправною відмову з тих самих підстав та зобовязано відповідача повторно розглянути клопотання про затвердження проекту землеустрою з урахуванням встановлених судом обставин.

Позивач та представник позивача під час судового засідання позовні вимоги підтримали у повному обсязі на позовних вимогах наполягали.

Представник відповідача у письмових запереченнях заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, зазначає, що дії посадових осіб відповідача щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо земельної ділянки площею 11,3197 га в оренду для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення на території Дробишевської сільської ради Краснолиманського району Донецької області, розташованих за межами населеного пункту, здійсненні з дотриманням вимог діючого законодавства України.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням встановив наступне.

29 вересня 2006 року між Дробишевською селищною радою як орендодавцем та позивачем як орендарем укладено договір оренди землі № 66, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Дробишевської селищної ради. Зазначений договір укладено строком на сім років. 20 вересня 2006 року складений актом приймання-передачі земельної ділянки.

09 вересня 2013 року позивач звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 15 років площею 11,3000 га ріллі із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі на території Дробишевської селищної ради Краснолиманського району Донецької області для ведення фермерського господарства.

27 березня 2014 року ОСОБА_5 управлінням Держземагенства у Донецькій області було видано наказ № ДЦ/:03:000/00000781 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою громадянину ОСОБА_4 Пункт перший зазначеного наказу передбачає надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду строком на 14 років із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають власності, площею 11,3197 га ріллі для ведення фермерського господарства на території Дробишевської селищної ради Краснолиманського району Донецької області за межами населених пунктів.

Відповідно до пункту 2 наказу від 27 березня 2014 року позивачу протягом року вказано забезпечити розробку та погодження в установленому законом порядку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної у пункті 1 його наказу земельної ділянки, розробку та подання на затвердження у встановленому законом порядку технічної документації з нормативної грошової оцінки зазначеної земельної ділянки, подання погодженого проекту землеустрою та витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки до ОСОБА_5 управління. Пункт 3 наказу передбачає, що у разі невиконання вимог пункту 2 вважати цей наказ таким, що втратив чинність.

Судом встановлено, що на підставі наказу від 27 березня 2014 року та заяви позивача замовлено розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі громадянину ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства на території Дробишевської селищної ради Краснолиманського району Донецької області за межами населених пунктів. Зазначений проект землеустрою було виготовлено у 2015 році.

29 грудня 2014 року Міськрайонним управлінням Держземагенства у м. Красний Лиман та Краснолиманського району було складено висновок за № 154 до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким було погоджено зазначений проект.

Суд також встановив, що позивач з метою затвердження проекту землеустрою неодноразово звертався до відповідача з відповідними клопотаннями. Відповідач листами від 24 вересня 2015 року № 19-5-7777.72-912/19-5, від 23 грудня 2015 року № К-415/0-247/6-15, від 12 березня 2016 року № К-418/0-628/6-16 надавав позивачу відповіді на його звернення щодо затвердження проекту землеустрою, в яких зазначив, що поданий на розгляд проект землеустрою не в повній мірі відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, та повертав проект землеустрою на доопрацювання.

23 травня 2017 року відповідач направив позивачу лист за вихідним № К-2020/0-1556/6-17, в якому зазначив, що зауваження, викладені у листах ОСОБА_5 управління від 24 вересня 2015 року № 19-5-7777.72-912/19-5, від 23 грудня 2015 року № К-415/0-247/6-15, від 12 березня 2016 року № К-418/0-628/6-16 усунуті позивачем не в повному обсязі, а саме: на титульному аркуші проекту землеустрою, кадастровому платні земельної ділянки та на аркушах відомостей про координати точок їх меж відсутня позначка про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру; термін дії наказу ОСОБА_5 управління від 27 березня 2014 року № ДЦ/:03:000/000000781 скінчився 27 березня 2015 року; не уточнене цільове призначення витребуваної земельної ділянки у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29 грудня 2014 року № НВ-014. Крім того, зазначив, що підготувати відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду не надається можливим, а проект землеустрою підлягаю поверненню.

Не погодившись з відмовою відповідача у затвердженні проекту землеустрою, позивач звернувся до суду із позовом про визнання протиправної відмови та зобовязання відповідача повторно розглянути проект землеустрою.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року № 805/2158/16-а адміністративний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання протиправною відмови ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Донецькій області від 23 травня 2017 року № К-2020/0-1556/16-17 у затвердженні проекту землеустрою та зобов'язання ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Донецькій області (з урахуванням висновків суду) повторно розглянути клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки кадастровий номер :03:000:1787 задоволено повністю.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року по справі № 805/2158/17-а - залишено без задоволення, постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року по справі № 805/2158/17-а - залишено без змін.

Таким чином, дана постанова набрала законної сили 31 серпня 2017 року.

Вказаною постановою було встановлено, що підстави для відмови в затвердженні проекту землеустрою позивача з підстав, зазначених в листі ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Донецькій області від 23 травня 2017 року № К-2020/0-1556/16-17, а саме з тих, що на титульному аркуші проекту землеустрою, кадастровому платні земельної ділянки та на аркушах відомостей про координати точок їх меж відсутня позначка про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру; термін дії наказу ОСОБА_5 управління від 27 березня 2014 року № ДЦ/:03:000/000000781 скінчився 27 березня 2015 року; не уточнене цільове призначення витребуваної земельної ділянки у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29 грудня 2014 року № НВ-014 - є незаконними.

Судом встановлено, що на виконання даної постанови Донецького окружного адміністративного суду по справі 805/2158/17-а від 19 липня 2017 року відповідач повторно розглянув клопотання позивача про затвердження проекту.

ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Донецькій області від 27 вересня 2017 року № К-4702/0-3166/16-17 позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою знов з огляду на те, що на титульному аркуші проекту землеустрою, кадастровому плані земельної ділянки та на аркушах відомостей про координати поворотних точок їх меж відсутня позначка про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру (пункт 75 постанови КМУ від 17.10.2012 № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру»), термін дії наказу ОСОБА_5 управління від 27.03.2014 № ДЦ/:03:000/00000781 скінчився 27.03.2015, не уточнене цільове призначення витребуваної земельної ділянки у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29.12.2014 №НВ-014.

Також, додатково зауважено, що згідно відомостей Національної кадастрової карти, інформація щодо земельної ділянки з кадастровим номером відсутня, про що позивача повідомлено листом від 25 травня 2017 року.

Таким чином, листом від 27 вересня 2017 року № К-4702/0-3166/16-17 відповідач знов відмовив у затвердженні проекту землеустрою з тих самих підстав, які були викладені у листі від 23 травня 2017 року № К-2020/0-1556/16-17, та які вже визнані судом незаконними постановою від 19 липня 2017 року у справі № 805/2158/17-а.

У судовому засіданні представник ОСОБА_5 Управління Держгеокадастру у Донецькій пояснив, що вважає такий розгляд заяви позивача про затвердження проекту землеустрою належним виконанням постанови Донецького окружного адміністративного суду по справі № 805/2158/17-а від 19 липня 2017 року.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини

Враховуючи, що постановою Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року у справі № 805/2158/17-а, яка набрала законної сили, визнано протиправною відмову у затвердженні проекту землеустрою з підстав того, що на титульному аркуші проекту землеустрою, кадастровому платні земельної ділянки та на аркушах відомостей про координати точок їх меж відсутня позначка про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру; термін дії наказу ОСОБА_5 управління від 27 березня 2014 року № ДЦ/:03:000/000000781 скінчився 27 березня 2015 року; не уточнене цільове призначення витребуваної земельної ділянки у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29 грудня 2014 року № НВ-014, то і спірна відмова від 27 вересня 2017 року № К-4702/0-3166/6-17 у затвердженні проекту землеустрою з тих самих підстав є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо посилань відповідача у спірній відмові на те, що згідно відомостей Національної кадастрової карти інформація стосовно земельної ділянки з кадастровим номером відсутня, суд зазначає наступне.

В матеріалах справи міститься лист відповідача від 25 травня 2017 року № К-2221/0-1592/6-17, який надавався на звернення позивача від 11 травня 2017 року, в якому зазначено, що на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та обєднання земельних ділянок, земельна ділянка за кадастровим номером :03:000:1787 25 листопада 2016 року була поділена на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:000:1890, :03:000:1891, :03:000:1892, :03:000:1893, :03:000:1894, :03:000:1895, перенесена до архівного шару Державного земельного кадастру, а Поземельна книга на неї закрита. Наказами від 31 січня 2017 року № 183-СГ, № 184-СГ, № 198-СГ, № 199-Г, від 1 лютого 2017 року № 208-СГ, № 205-СГ затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність громадянам ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 Суд зазначає, що в межах даної адміністративної справи суд вирішує питання тільки щодо законності дій відповідача як субєкта владних повноважень щодо розгляду проекту землеустрою та отримання іншими фізичними особами в оренду спірної земельної ділянки не є предметом спору в даній справі.

Суд зауважує, що в межах даної адміністративної справи вирішується виключно питання законності дій відповідача як суб'єкта владних повноважень щодо розгляду проекту землеустрою, а питання отримання іншими фізичними особами в оренду спірної земельної ділянки не є предметом спору в даній справі.

Аналогічного висновку дійшла й колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду в ухвалі від 31 серпня 2017 року, якою залишено без змін постанову суду від 19 липня 2017 року по справі № 805/2158/17-а вказавши, що колегія суддів не приймає доводи заявника апеляційної скарги щодо порушення прав та інтересів громадян, яким у 2017 році надані у власність земельні ділянки утворені внаслідок розподілу тієї земельної ділянки, на отримання у користування якої претендує позивач, оскільки отримання іншими фізичними особами в оренду спірної земельної ділянки не є предметом спору в даній справі, спірним є лише питання щодо законності дій відповідача як суб'єкта владних повноважень щодо розгляду проекту землеустрою, наданого позивачем.

При розгляді позовної вимоги про зобов'язання ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Донецькій області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою суд виходить з такого.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У частині 1 статті 6 КАС встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, чинним законодавством особі гарантується право на звернення за захистом їх порушених прав, свобод чи інтересів субєктами владних повноважень і визначаються підстави, форми та способи захисту цих прав.

Так, згідно з частиною 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Враховуючи наведене, обраним позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом зобовязання відповідач вчинити певні дії відповідає тим, що закріплені у КАС України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції» статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обовязковим для правозастосування органами правосуддя.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахла проти Об'єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі ОСОБА_10 проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Розкриваючи критерій ефективності способу захисту порушеного права особи, Верховний Суд України у постанові від 16 вересня 2015 року № 21-1465а15 зазначив, що «спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення».

Судом встановлено, що інших підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою, ніж ті, що визнані незаконними постановою суду від 19 липня 2017 року по справі № 805/2158/17-а, відповідач у спірній відмові від 27 вересня 2017 року № К-4702/0-3166/6-17 не визначив.

Таким чином, можна дійти висновку, що позивачем належним чином оформлено проект землеустрою. Так, будь-яких законних посилань на його невідповідність нормативно-правовим актам відповідачем у відмові в затвердженні такого проекту не викладено, отже, він є таким, що підлягає затвердженню.

Враховуючи очевидну протиправність рішення відповідача щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою всупереч висновків суду у постанові від 19 липня 2017 року по справі № 805/2158/17-а, беручи до уваги, що відповідач в якості підстав для такої відмови неодноразово визначав одні й ті самі незаконні підстави, виходячи з основних завдань адміністративного судочинства та зважаючи на те, що судовий захист має бути ефективним і таким, що виключає необхідність повторного звернення до суду для захисту одного й того самого права від порушень у одних й тих самих правовідносинах, суд вважає за необхідне зобовязати ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Донецькій області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер :03:000:1787 ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, підлягає стягненню з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений ним при зверненні до суду судовий збір у сумі 1280 грн.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Донецькій області від 27 вересня 2017 року № К-4702/0-3166/6-17 у затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки кадастровий номер :03:000:1787.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі громадянину ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства на території Дробишевської селищної ради Краснолиманського району Донецької області за межами населених пунктів кадастровий номер :03:000:1787.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Донецькій області () на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн. 00 коп.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 13 листопада 2017 року.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2017 року.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Суддя Галатіна О.О.