Справа № 823/1800/17
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про залишення позовної заяви без руху

15 листопада 2017 року справа № 823/1800/17
м. Черкаси
Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гарань С.М., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 грошову компенсацію за 1 день невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 01.11.2016 по 01.08.2017 в сумі 134,87грн.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.106 цього Кодексу.

Вивчивши позовну заяву, суддя вважає, що вона не відповідає вимогам ст. 106 КАС України, а тому повинна бути залишена без руху з нижче зазначених підстав.

Відповідно до ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, виходячи з приписів частини другої та третьої ст. 99 КАС України, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду пов`язується з одного боку, з об`єктивним моментом, тобто, порушенням суб`єктивного права, а з другого боку, із суб`єктивним моментом, коли особа, яка звертається до суду, дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, визначальним для можливості отримання судового захисту суб`єктивного права є з`ясування моменту початку перебігу строку звернення до суду.

Відповідно до статей 47, 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Стаття 117 КЗпП України передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже, зміст наведених норм дає підстави для висновку, що на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести повний розрахунок з працівником та виплатити всі належні йому суми. У разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст.117 КЗпП України відповідальність.

Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а тому працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Для встановлення початку перебігу строку звернення позивача з відповідним позовом до суду є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних ОСОБА_1 сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

При цьому, Верховний Суд України в своєму рішенні від 16.05.2011р. (справа № 21-29-а11) зазначив, що під іншими законами розуміються закони, які встановлюють строки звернення до адміністративного суду з вимогою вирішити публічно - правовий спір.

Так, Кодекс законів України про працю України в ч. 1 ст. 233 передбачає, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Конституційний Суд України в Рішенні від 22.02.2012р. №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення належних йому до виплати сум встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним не розрахувався.

Разом з тим, у пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999р. № 13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці зазначено, що непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.06.2015р. (справа №6-116цс15).

Матеріалами позовної заяви встановлено, що наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 № 237 від 01.11.2016 позивача призначено на посаду провідного спеціаліста командування ІНФОРМАЦІЯ_2 , в особливий період (присвоєно 9 ранг державного службовця).

В подальшому, наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 № 38-ОС від 31.07.2017 ОСОБА_1 з 01.08.2017 було звільнено з займаної ним посади на підставі ч.2 ст.86 Закону України «Про державну службу» та виплачено грошову компенсацію за невикористані 7 днів щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 11.11.2016 по 01.08.2017, а отже перебіг строку звернення до суду з даним позовом розпочався саме 01.08.2017 та закінчився 01.11.2017. Натомість, ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом лише 11.11.2017, що підтверджується відтиском поштового відділення на конверті в якому позивач направив на адресу суду позовну заяву з доданими до неї матеріалами, тим самим пропустивши визначений законом тримісячний строк звернення до суду.

Суддя наголошує, що сам по собі інститут строку звернення до адміністративного суду має на меті полегшення надання учасниками адміністративного процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Іншими словами, обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин.

Поважними ж причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Необхідно наголосити, що суд знаходить підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах доводів особи, яка подала позовну заяву до суду. Виходячи з принципу змагальності, суд не може визнавати строк звернення до суду пропущеним з поважних причин з підстав, на які не покладається особа, яка звернулася до суду.

Якщо з наданих доказів не вбачається причин пропуску строку звернення до суду, суд залишає позовну заяву без розгляду. Водночас, якщо за обставинами справи такі причини у позивача можуть бути, суд може залишити позовну заяву без руху з мотивів неподання доказів щодо дотримання строку звернення до суду.

Необхідність застосування до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 233 КЗпП України, якою передбачено можливість звернення до суду без обмеження будь-яким строком суддею до увагу не приймається, оскільки вимоги позивача стосуються стягнення грошової компенсації за 1 день невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки, а не належної позивачу заробітної плати.

Частиною 1 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

За таких обставин, для вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі, позовну заяву необхідно привести у відповідність із ст.106 КАС України, шляхом надання належних, допустимих та достатніх доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з відповідним позовом.

Керуючись статтями 106, 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.

Встановити позивачу строк до 30.11.2017 року для усунення вказаного вище недоліку позовної заяви.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали заява підлягає поверненню.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.М. Гарань