Справа № 521/13315/17
Суддя: Сегеда О. М.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
пр.№2а/521/357/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі Пасічник О.Е.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу адміністративної юрисдикції за адміністративним позовом Астаф`єва ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції м. Миколаїв Національної поліції України в особі поліцейського 2 роти 1 батальйону капрала поліції ОСОБА_3 про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

У серпні 2017р. Астаф`єв Ю. Г.звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції м. Миколаїв Національної поліції України в особі поліцейського 2 роти 1 батальйону капрала поліції ОСОБА_3 про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що 27 липня 2017р. постановою серії АР № 618279 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складеною поліцейським УПП у м. Миколаєві 2 роти 1 батальйону капралом поліції ОСОБА_3, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Дії поліцейського УПП у м. Миколаєві 2 роти 1 батальйону капрала поліції ОСОБА_3 по притягненню Астаф`єва Ю. Г.до адміністративної відповідальності позивач вважає незаконними з наступних підстав:

У вказаній постанові зазначено наступне: «Керував транспортним засобом номерний знак НОМЕР_1 з причепом (МАЗ 9397), на якому мали місце пошкодження (порізи, розриви), що оголювали корд, чим порушив п.31.4.56 ГІДР України».

Позивач зазначав, що із зазначеними висновками поліцейського не згоден, оскільки на колесах причепа МАЗ 9397 не було пошкоджень у вигляді подряпин, а якщо б вони були такими, що оголюють корд, то шина причепу була б спущена і він не міг би користуватися ним. Співробітниками патрульної поліції не було здійснено жодної фіксації пошкодження коліс причепу МАЗ 9397(не був складений акт), що свідчить про те, що думка інспектора помилкова щодо пошкодження колеса, вказаного в постанові.

Вказував, що, беручи до уваги, що співробітником патрульної поліції його було зупинено в нічний час, приблизно о 02:00 ночі, можна дійти висновку про відсутність належного освітлення при огляді транспортного засобу та причепу, що могло призвести до помилковості оцінки пошкоджень колеса причепу.

Стверджував, що такі обставини свідчать про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення. Зазначав, що відповідачем, окрім іншого, було порушене його право на отримання правової допомоги, яке передбачене ст. 59 Конституції України, оскільки на прохання викликати адвоката відповідач відповів, що винесе постанову, а потім позивач може звернутися до суду для її оскарження.

З огляду на вищевикладене позивач просив суд винести рішення, яким визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР N618279 від 27 липня 2017року, та закрити провадження у справі.

Сторони в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином.

Від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.48).

Від відповідача до суду надійшли заперечення на адміністративний позов (а.с.29-32,43-46).

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, встановлено що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

При зверненні до суду з адміністративним позовом про скасування постанови позивач не заявляв клопотань про допит свідків, а тому суд вважає за можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27 липня 2017р. при нагляді за дорожнім рухом інспектором роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції м. Миколаєва Департаменту патрульної поліції капралом поліції ОСОБА_3, разом з лейтенантом поліції ОСОБА_4, було виявлено адміністративне правопорушення, скоєне Астаф`євим Ю. Г., яке виразилось в тому, що він, керуючі вантажним автомобілем SCANIA з державним номерним знаком ВН 3957 XX з причепом МАЗ 9397 рухаючись по вул. Потьомкінській на перехресті проїзних частин з вул. Мала Морська керував транспортним засобом на якому мали місце пошкодження (порізи, розриви), що оголювали корд, чим порушив п. 31.4.5 б) ПДР України.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобовязані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 31.1 ПДР, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п. 31.4.5 б) ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів на яких шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

Згідно з п. 2.3 б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

З матеріалів справи вбачається, що Астаф`євим Ю. Г.не було дотримано вимог ПДР, у звязку із чим останній був зупинений інспектором роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції м. Миколаєва Департаменту патрульної поліції капралом поліції ОСОБА_3, разом з лейтенантом поліції ОСОБА_4, які склали відносно нього постанову про адміністративне правопорушення серії АР N618279.

Відповідно до ст.222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89,частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110,частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117,частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, пята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і пята статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126,частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга тапята статті 133, частини третя, шоста, восьма, девята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137,частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178,статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

На виконання вимог ст. 222 КпАП України, інспектором роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції м. Миколаєва Департаменту патрульної поліції капралом поліції ОСОБА_3 було розглянуто справу про адміністративне правопорушення скоєне громадянином Астаф`євим Ю. Г. та винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР N618279 від 27.07.2017р., якою притягнуто останнього до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340,00грн., що відповідає санкції ч.1 ст. 121 КпАП України, згідно якої керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Щодо посилань позивача про те, що його було позбавлено права на отримання правової допомоги, слід зазначити про наступне.

Аналізуючи письмові рапорти патрульних ОСОБА_3 та ОСОБА_4, перед початком розгляду справи позивача було ознайомлено з правами та обовязками особи яка притягається до адміністративної відповідальності, передбаченими ст. 268 КУпАП та з положеннями ст. 63 Конституції України. При цьому позивач не потребував правової допомоги (а.с.33,34).

Відповідно до ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності, який повинен відповідати вимогам статті 256 КпАП України.

Відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Сукупний аналіз наведених вище норм, дає підстави зробити висновок про те, що зазначення у постанові про адміністративне правопорушення свідків, потерпілих, відібрання від них особистих пояснень, фото чи відео фіксація правопорушення не є обовязковими, а є додатковими обставинами для встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи в його вчиненні, тобто є обставинами, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для провадження у справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказування безпосереднє спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративні правопорушення і на проведення адміністративного розслідування, які фіксуються у протоколі про адміністративне правопорушення, який сам по собі є доказом скоєння правопорушення.

Щодо вимоги позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП. Справа розглядається в суді в порядку адміністративного судочинства. Відповідно до ст. 162 КАСУ до повноважень суду при вирішенні справи належить задоволення адміністративного позову повністю або частково чи відмова в його задоволенні повністю або частково.

Одночасно, ст. 157 КАСУ наводить вичерпний перелік підстав для закриття провадження у справі, а саме:

1. якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства;

2. якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом;

3. якщо сторони досягли примирення;

4. якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами;

5. у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі.

Аналізуючи вищенаведене, вимога про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню, оскільки адміністративному суду не підвідомчі справи по розгляду по суті справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, що узгоджується з позицією, викладеною Вищим адміністративним судом України у постанові від 12.03.2015 року у справі № К/9991/28251/11. Відповідно до якої у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Згідно ст.66 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Судом під час розгляду позову встановлені обставини, які підтверджують факти вказані в постанові про адміністративне порушення від 27.07.2017р. серії АВ2№649120 та в постанові від 22.07.2014р. серії АР N618279, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення вимог пункту 34.4.5.б) ПДР України і які враховуються судом при винесені постанови.

Суд вважає, що дії інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції м. Миколаєва Департаменту патрульної поліції капрала поліції ОСОБА_3 по складенню постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірними, так як позивач дійсно порушив вимоги пункту 34.4.5.б) ПДР України, що підтверджується постановою про адміністративне правопорушення та рапортами інспекторів.

Оцінку доказів поліцейським ОСОБА_3 було здійснено на підставі ст. 252 КУпАП, а саме - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Слід зазначити, що у справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказу - безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу (винесення постанови) про адміністративне правопорушення і на проведення адміністративного розслідування, які фіксуються, оскільки в адміністративному юрисдикційному процесі використання таких доказів забезпечує його оперативність. Без них працівникам патрульної поліції було б набагато складніше виконувати свої правоохоронні функції та своєчасно впливати на винних.

В адміністративному позові позивач зазначає, що відповідно до ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відео записи. Така позиція позивача грунтується на помилковому тлумаченні норм матеріального права та спростовується з огляду на наступне:

Показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису не є обовязковим доказом у справі про адміністративне правопорушення, що випливає зі змісту ст. 251 КУпАП, а тому в постанові по справі про адміністративне правопорушення зазначається технічний засіб, яким здійснено фото або відео запис лише за наявності здійснення такого запису (у випадку винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі). Крім цього жодним нормативним документом не передбачено, що інспектори патрульної поліції зобовязані фіксувати адміністративні правопорушення технічними засобами для здійснення фото або відео запису.

Позивач акцентує увагу на тому факті, що його було зупинено в нічний час, тому погане освітлення могло призвести до помилкової оцінки пошкоджень колеса. Проте така гіпотеза є лише вираженням субєктивної думки позивача та не є обставиною, що виключає склад правопорушення в діях останнього.

Слід зауважити, що пора доби не має жодного значення з огляду на склад правопорушення, передбаченого ч.І ст.121 КУпАП.

Пояснення позивача не можуть бути взяті судом, як доказ неправомірності притягнення його до відповідальності, так як вони не знайшли свого підтвердження при розгляді справи.

Відповідно до ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржує постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Керуючись ст.ст. 122, 251, 254, 268, 280, 289 КпАП України, ст. ст. 7, 11, 12, 17, 69, 71, 86, 99, 159-163 КАС України, суд

постановив:

В задоволені адміністративного позову Астаф`єва ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції м. Миколаїв Національної поліції України в особі поліцейського 2 роти 1 батальйону капрала поліції ОСОБА_3 про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М.Сегеда