Справа № 803/1042/17
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/9601/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Хобор Р.Б., Попка Я.С.

з участю секретаря судового засідання Мацьків М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації Волинської області на постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року у справі № 803/1042/17 за позовом Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації Волинської області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

15 серпня 2017 року Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації Волинської області (далі - Управління соцзахисту населення Луцької РДА) звернулось з адміністративним позовом до ОСОБА_2 примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області) про скасування постанови від 20 липня 2017 року ВП № 54343711 про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з боржника виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця в розмірі 12 800 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що постановою старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області від 20 липня 2017 року було відкрито виконавче провадження ВП № 54343711 з виконання виконавчого листа № 491/2017, виданого 27 червня 2017 року ОСОБА_1 окружним адміністративним судом, про зобов'язання Управління соцзахисту населення Луцької РДА виплатити Товариству з обмеженою відповідальністю «Кромберг енд Шуберт Україна ЛУ» (далі - ТзОВ «Кромберг енд Шуберт Україна ЛУ») суму компенсації середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період з жовтня 2015 року по грудень 2015 року в розмірі 1 137 465 грн. 30 коп. Розмір невиплаченої компенсації становив 22 238 грн. 49 коп. Пунктом третім вказаного рішення постановлено стягнути з Управління соцзахисту населення Луцької РДА виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця в розмірі 12 800 грн.

Позивач вважає оскаржену постанову в частині стягнення виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця в розмірі 12 800 грн. протиправною, керуючись тим, що вона не відповідає вимогам статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон № 1404). Також зазначає, що Управління соцзахисту населення Луцької РДА є бюджетною основою, яка повністю фінансується за рахунок державного і місцевого бюджетів та здійснює бюджетні платежі лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Станом на 10 серпня 2017 року на рахунку позивача не було наявних коштів для проведення виплати суми компенсації в розмірі 22 238 грн. 49 коп., а отже таку невиплату допущено не з вини Управління соцзахисту населення Луцької РДА.

Ухвалою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року допущено заміну первинного відповідача ОСОБА_2 примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області на належного відповідача - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - УДВС ГТУЮ у Волинській області).

Постановою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року у справі № 803/1042/17 у задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таке, що неповно відображає обставини, які мають істотне значення для даної справи, а саме вказує, що якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження . сума виконавчого збору зазначається в розмірі 10% з суми, яка не була сплачена боржником до відкриття виконавчого провадження.

Просить скасувати постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року у справі № 803/1042/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що постановою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2017 року, в адміністративній справі № 803/420/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кромберг енд Шуберт Україна ЛУ» до Управління праці та соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації про визнання бездіяльності, зокрема, зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації виплатити Товариству з обмеженою відповідальністю "Кромберг енд Шуберт Україна ЛУ" суму компенсації середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, за період з жовтня 2015 року по грудень 2015 року в розмірі 1 137 465 грн 30 коп. (а.с. 22-25). Судове рішення в адміністративній справі № 803/420/17 набрало законної сили 08 червня 2017 року.

27 червня 2017 року за заявою позивача ОСОБА_1 окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 491/2017 щодо зобов'язання Управління соцзахисту населення Луцької РДА виплатити ТзОВ «Кромберг енд Шуберт Україна ЛУ» суми компенсації середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, за період з жовтня 2015 року по грудень 2015 року в розмірі 1 137 465 грн 30 коп. (а.с. 26, 27).

20 липня 2017 року старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 54343711 (а.с. 5) з примусового виконання виконавчого листа № 491/2017, виданого 27 червня 2017 року ОСОБА_1 окружним адміністративним судом. Станом на день відкриття виконавчого провадження боржником не було виплачено кредитору 22 238 грн 49 коп. компенсації.

Відповідно до пункту 3 вказаного рішення постановлено стягнути з боржника - Управління соцзахисту населення Луцької РДА виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця в розмірі 12 800 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (частини перша, третя статті 27 Закону № 1404).

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області 20 липня 2017 року було відкрито виконавче провадження № 54343711 з примусового виконання судового рішення на підставі виконавчого листа № 491/2017, виданого 27 червня 2017 року ОСОБА_1 окружним адміністративним судом, у зв'язку з неповним виконанням боржником такого судового рішення в добровільному порядку.

При цьому, примусовому виконанню підлягало рішення в частині зобов'язання боржника вчинити дії щодо виплати стягувачу компенсації середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, тобто, немайнового характеру.

За результатами оцінки обставин справи вцілому та враховуючи надані сторонами докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування постанови від 20 липня 2017 року ВП № 54343711 про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з боржника виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця в розмірі 12 800 грн, а тому позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком та аргументами суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначено підстави для стягнення з боржника виконавчого збору, а саме: у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до підпункту 3.7.1 пункту 3.7 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

Разом з цим, слід зазначити, що визначене Законом коло підстав для стягнення з боржника виконавчого збору не обмежується і не пов'язується виключно з розпочатою процедурою примусового виконання виконавчого документа, тобто здійсненням державним виконавцем заходів примусового характеру.

Відповідно до положень ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Законом чітко встановлено, що підставою для стягнення виконавчого збору є невиконання боржником виконавчого документа у строк, установлений для самостійного його виконання.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 21.05.2012 №5 «Про внесення змін до постанови Пленуму ВАСУ від 13.12.2010 року №3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Разом з тим, відповідно до частин 1, 3 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред'явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Згідно із пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягується за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» .

Згідно з пунктом 3.7 зазначеної Інструкції постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

Відтак, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, державним виконавцем вчинено дiї, спрямованi на примусове виконання рішення немайнового характеру, оскільки постановою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації виплатити Товариству з обмеженою відповідальністю "Кромберг енд Шуберт Україна ЛУ" суму компенсації середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, за період з жовтня 2015 року по грудень 2015 року в розмірі 1 137 465 грн 30 коп., разом з тим позивач добровільно сплатив частину суми компенсації, а саме 1115226,81 грн., у звязку з чим 20.07.17 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження щодо виплати боржнику суми компенсації в розмірі 22238,49 грн., так як така була недоплачена.

З вищезазначеного випливає, що постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню.

З врахуванням наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також має місце невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суду вважає, що даний адміністративний позов є підставним, обґрунтованим і підлягає до задоволення.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст..41, ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації Волинської області - задовольнити.

Постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року у справі № 803/1042/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 ВП №54343711 від 20 липня 2017 року про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з боржника виконавчого збору/ основної винагороди приватного виконавця у розмірі 12800 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Повний текст судового рішення виготовлено 14.11.2017 року