Справа № 826/9847/16
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2017-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 листопада 2017 року № 826/9847/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрянської Я.І. розглянув у порядку письмового провадження справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Національної поліції у Київській області Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції в Київській області, Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону
провизнання протиправними дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Національної поліції України в Київській області, Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції України в Київській області, Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону в якому просив:

- визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновити строк звернення;

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції України в Київській області щодо проведення атестації ОСОБА_1;

- визнати протиправним та скасувати висновок Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції України в Київській області від 25.12.2015р. та висновок Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону від 19.01.2016р. щодо невідповідності ОСОБА_1 займаній посаді та звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проведення атестування та рішення відповідачів прийняті за результатом такого атестування відносно ОСОБА_1 є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Окрім цього зазначає, що в порядку адміністративного судочинства звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з вимогами про визнання протиправним та скасування наказу № 54 о/с від 09.02.2016р., поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Однак в ході судового розгляду справи № 826/2492/16 позивач прийняв рішення про необхідність оскарження висновку Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції України в Київській області від 25.12.2015р. та рішення про відхилення скарги позивача прийняте Апеляційною атестаційною комісіэю Північного регіону від 19.01.2016р., оскільки вважає, що ці рішення стали підставою для його незаконного звільнення.

Проаналізувавши наявні у справі матеріали, керуючись вимогами ст. 128 КАС України, суд вирішив продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 02.08.1999р. по 06.11.2015р., а з 07.11.2015р. по 09.02.2016р. в органах поліції, що підтверджується копією довідки. (а.с. 12)

Наказом Головного управління Національної поліції України в Київській області від 07.11.2015р. ОСОБА_1 прийнято на службу в Національну поліцію України на посаду начальника відділення поліції №1 Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області та присвоєно спеціальне звання "підполковник поліції" в порядку переатестування на підставі п. 9, 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію».

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 23.11.2015р. № 16 «Про проведення атестування та створення атестаційних комісій» з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого та всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри при призначенні на вищу посаду, переміщенні на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, керуючись статтею 57 Закону України "Про Національну поліцію" та вимогами Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України від 17.11.2015р. № 1465, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.11.2015р. № 1445/27890, наказано, зокрема: 1. провести атестування поліцейських Головного управління Національної поліції в Київській області; 2. створити в Головному управлінні Національної поліції в Київській області атестаційні комісії (відповідно до додатків); 3. Управлінню кадрового забезпечення; 3.1 скласти списки поліцейських, які підлягають атестуванню; 3.2 довести до поліцейських, які підлягають атестуванню інформацію про час та місце проведення атестування; 3.3 скласти атестаційні листи стосовно поліцейських; 3.4 підготувати для надання на засідання атестаційних комісій додаткові матеріали щодо проходження служби поліцейськими; 3.5 забезпечити прибуття поліцейських на засідання атестаційних комісій у разі необхідності; 4. Відділ комунікацій забезпечити розміщення на офіційному веб-сайті МВС, (Національної поліції, Головного управління національної поліції в Київській області) оголошень про набір до атестаційних комісій та проведення атестування тощо. (а.с. 15)

На підставі вищезазначеного наказу та на виконання вимог Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 17.11.2015р. №1465, проведено атестування, під час якого, членами Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції України в Київській області складено протокол від 25.12.2017р. в якому зазначено, що позивач займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Протокол Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції України в Київській області був оскаржений позивачем до Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону, однак 19.01.2016р. скарга була відхилена.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 09.02.2016р. №54 о/с "По особовому складу" за статтею 77, п.1, п.п.5 Закону "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність) позивача звільнено зі служби в поліції у запас Збройних сил. Підставою для звільнення позивача зазначено атестаційний лист ОСОБА_1 від 19.01.2016р. (а.с. 11)

Позивач вважаючи, що для прийняття рішення по справі № 826/2492/16 необхідним є скасування у судовому порядку висновку Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції України в Київській області від 25.12.2015р. та рішення Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону від 19.01.2016р. звернувся до суду для захисту своїх прав.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та норми чинного законодавства з приводу даного спору, а також заслухавши пояснення присутніх представників сторін суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 28 розділу ІV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року № 1465 (далі - Інструкція про атестування поліцейських), керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Згідно із частиною другою статті 57 Закону та пунктом 15 Інструкції про атестацію поліцейських атестаційна комісія має право на прийняття таких рішень (висновків): 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Це означає, що, хоча прийняття висновку про переміщення поліцейського на рівнозначну посаду до повноважень атестаційної комісії не належить, рішення про таке переміщення керівник органу поліції все ж може прийняти. Із наведеного випливає, що висновки атестаційної комісії мають для керівника поліції лише рекомендаційний характер; він може прийняти щодо кар'єри поліцейського рішення, про яке у висновку атестаційної комісії не йшлося.

Отже, наведене дозволяє прийти до висновку, що рішення (висновок) атестаційної комісії не є обов'язковим до виконання керівником органу поліції, а відтак безпосередньо не впливає на матеріальні права поліцейського, щодо якого проводилася атестація.

Також, аналіз змісту розділу VI Інструкції про атестацію поліцейських, дозволяє стверджувати, що висновок атестаційної комісії є процедурним актом, у якому фіксуються проміжкові результати атестаційного провадження, тобто такий висновок є результатом реалізації певних процедурних прав поліцейським, щодо якого проводиться атестація.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у рішенні від 10 вересня 2013 року - 33770792, акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАСУ, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта".

Аналізуючи викладене, вбачається, що проміжковий процедурний акт, на зразок висновку атестаційної комісії, не може бути самостійним предметом оскарження, якщо позов щодо нього був заявлений до завершення відповідної адміністративної процедури, оскільки якщо суд візьметься за поновлення процедурних прав до завершення відповідної адміністративної процедури, то це варто розцінювати як втручання в компетенцію публічної адміністрації, а відтак як порушення принципу розподілу влади.

Враховуючи викладене, атестований має право вимагати в суді скасування рішення (висновку) атестаційної комісії з метою захисту своїх процедурних прав, в результаті порушення яких і було прийняте оскаржене рішення (висновок) за умови, якщо ця вимога заявлена разом із вимогою про скасування адміністративного акту, який завершує відповідну атестаційну процедуру. Якщо вимога щодо скасування рішення (висновку) атестаційної комісії заявлена окремо до завершення атестаційної процедури, то суд має відмовити у її задоволенні.

Окрім цього, відповідно до ч. 4 ст. 11 КАС України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

На виконання вимог вищезазначеної статті, судом встановлено, що в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала адміністративна справа № 826/2492/16 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа: Атестаційна комісія Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.08.2017р. залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017р. адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Київській області № 54 о/с від 09.02.2016 року "По особовому складу" в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 начальника відділення поліції №1 Білоцерківського відділу поліції зі служби в поліції за пунктом 5 (через службову невідповідність) частини 1 статті 77 Закону "Про Національну поліцію". Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділення поліції №1 Білоцерківського відділу поліції з 09.02.2016р. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 129 810,51 грн.

Ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017р. набрала законної сили.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки дії атестаційної комісії та апеляційної атестаційної комісії не порушують прав позивача у межах спірних правовідносин.

Окрім цього, як встановлено судом, необхідність оскарження позивачем вищезазначених рішень була обумовлена необхідністю визнання його звільнення протиправним з метою поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, однак враховуючи той факт, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.08.2017р. залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017р. по справі № 826/2492/16 звільнення позивача визнано протиправним та його поновлено на посаді, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд приходить до висновку, що право позивача поновлено у встановленому законом порядку, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (ч. 1 ст. 6 цього ж Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз (ч. 2).Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 69 - 71, 94, 160- 163, 167, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити повністю.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання її повного тексту особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.І. Добрянська