Справа № 2а-/451/38/17
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

з питань залишення позовної заяви без розгляду

14 листопада 2017 року № 2а-/451/38/17

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого-судді Сакалоша В.М.

за участю секретаря судового засідання Присташ І.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Здинянчина Р.Т.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання відповідача про залишення без розгляду адміністративного позову у справі за позовом ОСОБА_3 до Радехівського відділення поліції Червоноградського відділу поліції у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Радехівського районного суду Львівської області із позовом до Радехівського відділення поліції Червоноградського відділу поліції у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою судді Радехівського районного суду Львівської області від 12.07.2017 року було відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 20.07.2017 року, відповідно до ч.2 ст.18 та ч.1 ст.22 КАС України, адміністративну справу передано за підсудністю для розгляду до Львівського окружного адміністративного суду.

Так, 20.07.2017 року адміністративна справа за позовом ОСОБА_3 до Радехівського відділення поліції Червоноградського відділу поліції у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу була надіслана до Львівського окружного адміністративного суду та надійшла до суду 31.07.2017 року, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі.

Ухвалою судді Сакалоша В.М. від 01.08.2017 року справу прийнято до провадження.

14.11.2017 року відповідачем 2 було подано до суду клопотання про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_3 до Радехівського відділення поліції Червоноградського відділу поліції у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування клопотання зазначає, що позовні вимоги позивача стосуються проходження публічної служби. Зокрема, з висновком атестаційної комісії про невідповідність займаній посаді позивач ознайомлений 27.09.2016 року що засвідчується його підписом у атестаційному листі. 24.10.2016 року наказом ГУ НП у Львівській області №307 о/с від 20.10.2016 року позивач звільнений зі служби в поліції через службову невідповідність. У день звільнення, 24.10.2016 року ОСОБА_3 ознайомився з наказом про звільнення та отримав вимог з наказу, що підтверджується власноручним відповідним записом. Таким чином, на переконання відповідача строк звернення до суду з адміністративним позовом для позивача закінчився у листопаді 2016 року, а відтак позивач подаючи вищевказану позовну заяву 08.7.2017 року порушив строк звернення до адміністративного суду більше ніж на сім місяців.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання про залишення без розгляду та просив відмовити у вказаному клопотанні.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні підтримав вищенаведене клопотання та просив його задовольнити.

Відповідач 1 явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечив про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Заслухавши думку представника позивача та відповідача 2, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання про залишення без розгляду адміністративного позову до задоволення не підлягає.

Згідно ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень щодо справ, зазначених у пункті 5 частини першої статті 183-2 цього Кодексу, встановлюється 15-денний строк, який обчислюється з дня виявлення суб'єктом владних повноважень підстав для звернення до адміністративного суду. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк.

Згідно ч.1 ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

У свою чергу, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини (далі - Суд), яку він викладає у своїх рішеннях.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

У свою чергу, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини (далі - Суд), яку він викладає у своїх рішеннях.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Судом встановлено, що в ухвалі Радехівського районного суду Львівської області від 12.07.2017 року вже вирішувалося питання щодо строку звернення до суду. Зокрема, як вбачається із самої ухвали, судом було визнано причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновлено позивачу строк для звернення до суду в порядку адміністративного судочинства. зокрема, зазначено, що позивач 01 листопада 2016 року уклав з фахівцем в галузі права договір доручення на вчинення юридично значимих дій в суді. 10 квітня 2017 року позивач направив листа даному фахівцю в галузі права, щоб зясувати як просувається справа. 14 квітня 2017 року отримав відповідь на даний лист в якій юрист запевнив його, що контролює ситуацію та строк в 6 місяців протягом якого необхідно подати заяву ще не вичерпаний, чим ввів його в оману. У свою чергу, дізнавшись про те, що даний юрист взагалі не подав своєчасно ніяких документів до суду з метою захисту його порушених прав, позивач вирішив шукати іншого фахівця в галузі права. Знайшовши такого фахівця було подано адміністративний позов. Таким чином, обставина пропуску строку була зумовлена обставинами, які жодним чином не залежали безпосередньо від позивача. Недостатня кваліфікація фахівця в галузі права, який надав позивачу неякісні юридичні послуги та який ввів його в оману, спричинили те, що позивач пропустив строк з поважних причин.

З огляду на вищенаведене, судом не враховується клопотання представника відповідача 2 про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки із встановлених обставин суд прийшов до висновку, що строк звернення до суду з даним позовом позивачем пропущено із поважний причин.

Керуючись ст.155, 160-165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання представника Головного управління Національної поліції у Львівській області про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.

Ухвала окремо не оскаржується, заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя Сакалош В.М.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 15 листопада 2017 року.