Справа № 537/3072/17
Суддя: Зоріна Д. О.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження: 2-а/537/156/2017
Справа № 537/3072/17
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.11.2017 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Чернявській А.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, згідно якого просить суд ухвалити рішення, яким визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 , що полягає у не направленні розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати йому одноразової грошової допомоги внаслідок настання ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 направити розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, внаслідок настання ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 подати у 15-денний строк після набрання чинності рішенням звіт про його виконання , копію якого направити на адресу позивача.

Свої вимоги мотивував тим, що він 16 травня 2017 року звернувся до Кременчуцького об`єднаного міського військового комісаріату із заявою про направлення до Міністерства оборони України документів для виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності другої групи, пов`язаної із проходженням військової служби. Листом №8/2734 від 24 травня 2017 року відповідач повідомив ОСОБА_1 про необхідність надання додаткових документів, що свідчать про факт отримання та причину і обставини поранення. Позивач зазначає, що з таким рішенням, а саме про відмову в направленні у встановленому Законом порядку його документів розпоряднику бюджетних коштів для прийняття рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги він не згоден та вважає його протиправним та таким, що суперечить нормам чинного законодавства України, виходячи з наступного.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проходив військову службу з 09 травня 1983 року по 07 серпня 1985 року в складі діючої армії, в тому числі брав участь у бойових діях у Демократичній Республіці Афганістан з 05 листопада 1983 року по 05 серпня 1985 року. Протоколом засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №1981 від 05 травня 2016 року встановлено, що його поранення (контузія) і захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. З 01 липня 2016 року позивача визнано інвалідом ІІ групи у зв`язку із пораненням (контузією), захворюванням, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджуються довідкою МСЕК від 12 липня 2016 року серії АВ 0494384.

Як зазначає позивач, згідно із положеннями чинного законодавства, а саме Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року, Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, Наказом Міністра оборони України від 12 квітня 2007 року №168 «Про організацію роботи та призначення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби», пропозицію щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, повинна надавати постійно діюча комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою такої допомоги. За результатами розгляду такої пропозиції комісії Міністр оборони України приймає рішення.

ОСОБА_1 вказує, що з листа Кременчуцького об`єднаного міського військового комісаріату №8/2734 від 24 травня 2017 року документи, які підтверджують та надають йому право отримати одноразову грошову допомогу до Міністерства оборони України не направлялись, а військовий комісар, який не наділений правом без створення відповідної комісії розглядати питання щодо призначення або відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, прийняв рішення про повернення документів на доопрацювання.

У зв`язку із викладеними обставинами позивач і вимушений звернутись до суду.

Позивач, ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, його представник Стрижак С.В., надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу без участі позивача та без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача, Полтавського обласного військового комісаріата Муравйов О.В., в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, згідно змісту наданих заперечень, просив розглянути справу без його участі. Згідно наданих заперечень, представник відповідача просив відмовити позивачу в задоволенні позову з тих підстав, що останній не подав копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. У зв`язку із тим, що відповідно до законодавства відповідач не має права на отримання допомоги від Міністерства оборони України, висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги військовим комісаріатом не подавався.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі письмових матеріалів справи.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні документи, встановлені обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно довідки військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 від 21 квітня 2016 року, а також записів військового квитка серії ВЧ № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , 1965 року народження, дійсно проходив службу у Збройних Силах з 09 травня 1983 року по 07 серпня 1985 року, та являється учасником бойових дій, так як під час проходження військової служби брав участь в бойових діях в Республіці Афганістан з 05 листопада 1983 року по 05 серпня 1985 року.

Із витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №1981 від 05 травня 2016 року вбачається, що майор у відставці ОСОБА_1 , 1965 року народження, отримав множинні вогнепальні осколкові поранення голови та обох рук (контузія головного мозку в 1984 році), наслідком яких є рубці шкіри в зазначених анатомічних областях, що підтверджено висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №1160/ж від 05 травня 2016 року Київського міського клінічного бюро СМЕ, які у подальшому призвели до розвитку стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ, МВТ у вигляді після травматичної та дисциркуляторної енцефалопатії ІІ-ІІІ ступеню, прогресуючого перебігу з вираженим церебростенічним синдромом, вести було-координаторними розладами, емоційно-вольовою нестійкістю, мне стичним зниженням, вегето-судинною дисфункцією, частими лікворо-динамічними кризами, стійко вираженим цефалгічним синдромом; післятравматичного церебрального арахноїдиту з розсіяною органічною симптоматикою, вираженими лікворо-динамічними порушеннями, центральної вестибулярної дисфункції ІІІ ступеню ІХС, дифузного кардіосклерозу, що підтверджено військово-обліковими та медичними документами. Поранення (контузія) і захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №1160/ж від 05 травня 2016 року встановлено, що описані рубці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є наслідком загоєння ран, які могли утворитись внаслідок вогнепальних (осколкових) поранень, отриманих у 1984 році.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0494384 та посвідчення серії НОМЕР_2 від 18 липня 2016 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має другу групу інвалідності до 01 серпня 2018 року.

16 травня 2017 року позивач звернувся до Полтавського об`єднаного військового комісаріату через Кременчуцький об`єднаний міський комісаріат із заявою про направлення розпоряднику бюджетних коштів висновок щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю другої групи, яка пов`язана із виконанням обов`язків військової служби в порядку статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Однак, відповіддю Кременчуцького об`єднаного міського комісаріату за вих..№ 8/2734 від 24 травня 2017 року позивача повідомлено про необхідність надати документ військової частини , що засвідчує факт отримання та причину і обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), та рекомендовано звернутись до Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації та до філіалу військово-медичних документів Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації у місті Санкт-Петербург.

Відповідно до приписів статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20 грудня 1991 року, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі змістом статей 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20 грудня 1991 року, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20 грудня 1991 року, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до пункту 1 статті 16 вказаного Закону, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно підпункту 4 пункту 2 статті 16 вказаного Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

З аналізу наведених норм Закону вбачається, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.

Зазначена позиція суду узгоджується з висновками, викладеними у рішенні Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року у справі № 21-446а14.

Відповідно до положень частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
На підставі викладеного, аналізуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що з наданих документів, а саме з Витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №1981 від 05 травня 2016 року, вбачається причинний зв`язок між отриманою позивачем травмою внаслідок контузії та настанням інвалідності, а відтак суд вважає достовірно доведеним факт, що травма була отримана ОСОБА_1 у 1984 році під час проходження військової служби, що чітко відображено у зазначеному Витязі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у зв`язку із встановленням позивачу ІІ групи інвалідності на підставі довідки МСЕК від 12 липня 2016 року, що настала внаслідок виконання обов`язків військової служби в країнах де велись бойові дії, він має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ від 20 грудня 1991 та в Порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року.

Окрім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Зазначеним порядком визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Пунктом 11 вказаного Порядку передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Пунктом 13 Порядку передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у п`ятнадцятиденний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, зокрема, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 3 Порядку).

Пунктом 11 Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №389 від 03 червня 2013 року передбачено, що районні, об`єднані районні, міські, об`єднані міські військові комісаріати, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема, готують документи, необхідні для виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців Збройних Сил, а також військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори.
Окрім того, на виконання наказу Міністра оборони України від 12 квітня 2007 року №168 "Про організацію роботи та призначення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби" у Міністерстві оборони України створено постійно діючу комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби.

У відповідності до пункту 2 вказаного наказу, голова комісії забезпечує підготовку пропозицій та подає їх Міністру оборони України для прийняття рішень про призначення грошової допомоги військовослужбовцям.

Отже, відповідну пропозицію щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги повинна надавати постійно діюча комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби. За результатами розгляду такої пропозиції комісії Міністр оборони України приймає рішення (позитивне або негативне).

Пунктом Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум передбачено, що комісія утворюється в апараті Міністерства оборони України з метою виконання пункту 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок), та Положення про порядок виплати компенсаційних сум військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які стали інвалідами, членам сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які загинули під час виконання обов`язків військової служби чи служби в органах внутрішніх справ у складі національного контингенту чи національного персоналу, а також в інших окремих випадках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 травня 1994 року № 290. Склад Комісії за посадами визначається наказом Міністерства оборони України.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що документи, які підтверджують та надають право позивачу, ОСОБА_1 , отримати одноразову грошову допомогу до Міністерства оборони України не надходили, оскільки військовим комісаром Кременчуцького об`єднаного міського військового комісаріату, який не наділений правом без створення спеціальної комісії розглядати питання щодо призначення або відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, було прийнято рішення про повернення документів на доопрацювання, чим відповідачем порушено вимоги Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року .

У відповідності до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із положеннями статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи у сукупності зібрані у справі докази, оскільки в судовому засіданні встановлена неправомірність дій відповідача щодо не направлення розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги внаслідок настання інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, оскільки з наданих позивачем Кременчуцькому об`єднаному міському військовому комісаріату документів підтверджується факт, що травма, наслідком якої стала інвалідність, була отримана ОСОБА_1 під час проходження військової служби, враховуючи факт, що документи позивача про призначення одноразової грошової допомоги, в порушення норм чинного законодавства, відповідачем не розглядались, суд вважає позовні вимог ОСОБА_3 законними та обґрунтованими, у зв`язку із чим підлягають задоволенню.

Стаття 267 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
У рішенні №16-рп/2009від 30 червня 2009 року Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).
Європейський Суд з прав людини у рішенні від 07 травня 2002 року у справі "Бурдов проти Росії" визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".
З огляду на викладене, встановлення судом контролю за виконанням судового рішення є заходом для забезпечення конституційного права громадянина на судовий захист, тому суд вважає за необхідне відповідно до статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язати відповідача, Полтавський обласний військовий комісаріат в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 , подати суду звіт про виконання судового рішення.

Керуючись статтями 2, 6, 8-12, 17-19, 21, 70, 71, 159, 160, 161-163, 244-2, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20 грудня 1991 року, Порядком про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, Положенням про військові комісаріати, затверджене постановою Кабінету Міністрів України №389 від 03 червня 2013 року, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 , що полягає у не направленні розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , одноразової грошової допомоги внаслідок настання другої групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, протиправною.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 направити розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , одноразової грошової допомоги, внаслідок настання другої групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 подати у 15-денний строк після набрання чинності рішенням звіт про його виконання, копію якого направити на адресу позивача.

На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Д.О. Зоріна