Справа № 822/1556/17
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1556/17

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

14 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Драчук Т. О. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" Славкіна Марина Анатоліївна на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК", Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2017 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 звернулись до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК", Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЗЛАТОБАНК" Славкіна Марина Анатоліївна подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Статтею 197 КАС України, зокрема п.1 ч. 1, встановлено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 05.12.2014 року між вкладником ПАТ "ЗЛАТОБАНК" ОСОБА_21 та ПАТ "ЗЛАТОБАНК" укладені угоди про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (Договір банківського вкладу) №№ 076334 (на користь ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), 076451 (на користь ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2), 076245 (на користь ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_3), 076304 (на користь ОСОБА_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_4), 076609 (на користь ОСОБА_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_5), 076482 (на користь ОСОБА_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_6), 076608 (на користь ОСОБА_9, ідентифікаційний номер НОМЕР_7), 076277 (на користь ОСОБА_10, ідентифікаційний номер НОМЕР_8), 076417 (на користь ОСОБА_11, ідентифікаційний номер НОМЕР_9),), 076202 (на користь ОСОБА_12, ідентифікаційний номер НОМЕР_10), 076295 (на користь ОСОБА_13, ідентифікаційний номер НОМЕР_11), 076228 (на користь ОСОБА_14, ідентифікаційний номер НОМЕР_12), 076328 (на користь ОСОБА_15, ідентифікаційний номер НОМЕР_13), 076446 (на користь ОСОБА_16, ідентифікаційний номер НОМЕР_14), 076519 (на користь ОСОБА_17, ідентифікаційний номер НОМЕР_15), 076263 (на користь ОСОБА_18, ідентифікаційний номер НОМЕР_16), 076359 (на користь ОСОБА_19, ідентифікаційний номер НОМЕР_17), 076449 (на користь ОСОБА_20, ідентифікаційний номер НОМЕР_18).

Згідно з умовами договорів ОСОБА_21, відкриває депозитні рахунки на користь третіх (зазначених вище) осіб. Відповідно до пунтків 2.3, 2.5 договорів початкова сума вкладу 10000 дол., США, строк розміщення вкладу - до 05.01.2015 року.

Судом встановлено, що згідно постанови Правління НБУ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" до категорії неплатоспроможних" від 13.02.2015 року № 105, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ЗЛАТОБАНК" від 13.02.2015 року № 30, згідно з яким призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ЗЛАТОБАНК" Славінського В.І., та з 14.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію в ПАТ "ЗЛАТОБАНК" до 13.05.2015 року включно.

Постановою Правління Національного банку України № 310 від 12.05.2015 року відкликано банківську ліцензію ПАТ "ЗЛАТОБАНК".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 99 від 13.05.2015 року розпочато процедуру ліквідації АТ "ЗЛАТОБАНК".

Наказом № 156 від 13.05.2015 року призначено Славінського В.І., уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ЗЛАТОБАНК" строком на 1 рік з 13.05.2015 року по 12.05.2016 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 391 від 24.03.2016 року продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ "ЗЛАТОБАНК" на два роки - по 13.05.2018 року включно; продовжено повноваження ліквідатора АТ "ЗЛАТОБАНК" на два роки - по 13.05.2018 року включно.

Втім, угоди про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування (договори банківського вкладу), укладені на користь позивачів 05.12.2014 року, були віднесені до нікчемних наказом № 164/1 від 08 квітня 2015 року "Про затвердження переліку нікчемних транзакцій та правочинів" (в редакції наказу № 165/1 від 09.04.2015 року "Про внесення змій до наказу № 164/1 від 08.04.2015 року шляхом викладення його у новій редакції").

Наказом № 164/1 від 08 квітня 2015 року "Про затвердження переліку нікчемних транзакцій та правочинів" (в т.ч. в редакції наказу № 165/1 від 09.04.2015 року "Про внесення змій до наказу № 164/1 від 08.04.2015 року шляхом викладення його у новій редакції") не визначено конкретної підстави нікчемності правочину, що передбачені у частині 3 статті 38 Закону № 4452-VI, однак зазначено, що уповноважена особа керувалась пунктом 6 частини 2 статті 37, пунктами 2,3,4 статті 38 Закону, з метою недопущення дій, що призводять до зростання гарантованої суми, яка підлягає відшкодуванню за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В подальшому, наказом № 17/01.17-02 від 17.01.2017 року "Про внесення змін до наказу №164 від 08.04.2015 року", розпорядчу частину наказу №164 від 08.04.2015 року викладено у наступній редакції - на підставі пункту 7 та пункту 9 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" віднести до нікчемних правочинів транзакції за рахунками вкладників, що наведені в додатку 1 до цього Протоколу.

Вважаючи такі дії відповідачів протиправними, позивачі звернулись з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженої постанови виходив з часткової доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1-2 статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" № 4452-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 4452-VI) фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частинами 2-3 статті 27 Закону №4452-VI встановлено, що уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 38 Закону №4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно частини 3 статті 38 Закону №4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства (при цьому частина 3 була доповнена пунктом 9 лише 12.09.2015 року).

У зв'язку з вищенаведеним колегія суддів приходить до висновку, що уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

В той же час, таке право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у випадку, який розглядається, нівелюється протилежним твердженням особи про дійсність вкладу.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що жодна з перелічених вище підстав, вказаних у частині 3 статті 38 Закону №4452-VI, не підпадає до застосування у спірному випадку.

Згідно наказу №17/01.17-02 від 17.01.2017 року "Про внесення змін до наказу № 164 від 08.04.2015 року", розпорядчу частину наказу № 164 від 08.04.2015 року викладено у наступній редакції, згідно якої правочини віднесені до нікчемних на підставі пункту 7 та пункту 9 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до пункту 7 частини 3 статті 38 Закону №4452-VI нікчемними є укладені банком правочини, умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Суд звертає увагу, що апелянтом не обгрунтовано жодним належним і допустимим доказом обставин надання укладених між банком та позивачами правочинів - договорів банківського вкладу від 04.12.2014 року - будь-яких пільг чи переваг кредиторам банку, які б не були встановлені законодавством або внутрішніми документами банку. Окрім того, позивачі є вкладниками, а не кредиторами банку.

При цьому, посилання апелянта на пункт 9 частини 3 статті 38 Закону №4452-VI, також не може вважатись обгрунтованим, оскільки дана стаття була доповнена цим пунктом Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку" від 16 липня 2015 року № 629-VIII, який набрав чинності лише 12.08.2015 року.

Отже, вказаний пункт є матеріальною нормою, дію закону в часі він поширює на майбутні правовідносини, тому колегія суддів не може вважати обгрунтованим застосування його уповноваженою особою, оскільки як визнані нікчемними правочини, так і наказ про віднесення правочинів до нікчемних, були вчинені до набрання чинності згаданим пунктом (така підстава нікчемності була відсутня у законодавстві).

Відтак, оскаржуваний наказ (в тому числі у нових редакціях) не містить належного обгрунтування його прийняття.

Окрім того, оскаржуваний наказ не містить будь-яких посилань на постанову Правління Національного банку України № 777/БТ від 04.12.2014 року "Про віднесення ПАТ "ЗЛАТОБАНК" до категорії проблемних".

Що стосується встановленого Правлінням Національного банку України обмеження, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно пункту 7.14 Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства (затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17.08.2012 року № 346 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 вересня 2012 року № 1590/21902, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) банк з дня отримання рішення Національного банку про зупинення/обмеження або припинення окремого виду здійснюваних банком операцій:

а) протягом трьох робочих днів письмово повідомляє клієнтів, з якими укладені договори про здійснення операцій, які:

обмежені або зупинені згідно з цим рішенням, - про надання послуг з установленими Національним банком обмеженнями;

припинені згідно з цим рішенням, - про необхідність розірвання таких договорів та закриття клієнтами відповідних рахунків;

б) у порядку, строки та в обсягах, які встановлені Національним банком, надає Національному банку інформацію щодо стану виконання цього рішення.

Однак в даному випадку ПАТ "ЗЛАТОБАНК" не вчинив дій, спрямованих на розірвання угод від 05.12.2014 року, укладення яких призвело до збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до пункту 7.17 вищевказаного Положення № 346 Національний банк, якщо банк не забезпечив виконання рішення Національного банку щодо обмеження, зупинення чи припинення окремих видів здійснюваних банком операцій, здійснення яких рішенням Національного банку зупинено, обмежено чи припинено, або не виправив виявлені в його діяльності порушення в установлений строк, або недотримав умов обмеження/зупинення, може прийняти рішення про:

- продовження строку дії заходу впливу у вигляді обмеження або зупинення операцій;

- застосування до банку інших заходів впливу.

Таким чином, негативні наслідки при невиконанні банком рішень НБУ щодо обмеження чи припинення операцій настають саме для такого банку, а не для його клієнтів, тому позивач не може нести відповідальність за дії працівників фінансової установи.

Колегі суддів звертає увагу апелянта, що саме по собі укладення банком договорів від 05.12.2014 року (у період встановленого обмеження) не призводить до автоматичного визнання таких нікчемними, оскільки вони відповідали чинному законодавству.

Відтак, посилання апелянта на постанову Правління Національного банку України № 777/БТ від 04.12.2014 року, як на підставу нікчемності угод, є безпідставними.

Відповідно до частини 1 статті 1062 Цивільного кодексу України на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Згідно частин 1 та частини 3 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти

Таким чином, законодавство не встановлює обмежень в частині походження коштів вкладу, а саме що вкладом повинні бути кошти, внесені безпосередньо вкладником.

Відтак, посилання апелянта на правомірність свого рішення у зв'язку з тим, що на рахунок позивачів грошові кошти надійшли з рахунку іншої особи, є безпідставними, оскільки законодавством прямо передбачено можливість зарахування коштів на ім'я вкладника від іншої особи, а договорами банківського вкладу така можливість не була заборонена.

Отже, спірні правочини були укладені на користь позивачів згідно вимог чинного законодавства.

Що стосується посилання апелянта про те, що за рахунок здійсненого позивачам відшкодування коштів за їх вкладами буде фактично відшкодовано за рахунок Фонду кошти іншій особі - ОСОБА_21, колегія суддів зазначає, що це є лише припущенням, яке нічим не обгрунтовано. Умови вищевказаних договорів банківського вкладу також не передбачають прямо або опосередковано надання цій особі пільг або переваг.

Належних та допустимих доказів, які б підтверджували недобросовісність позивачів та/або їх обізнаність щодо можливих неправомірних дій, або наміру особи, на яку вказує апелянт в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що відповідач необґрунтовано прийняв оскаржуване рішення (про визнання нікчемними укладених на користь позивачів угод), оскільки підстави нікчемності правочину, що передбачені частиною 3 статті 38 Закону №4452-VI, до спірного випадку не мають відношення.

Відтак, вимога про визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЗЛАТОБАНК" щодо невключення позивачів до переліку вкладників публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за договорами банківського вкладу №№076334, 076451, 076304, 076609, 076482, 076608, 076277, 076360, 076417, 076202, 076295, 076228, 076328, 076446, 076519, 076263, 076359, 076449 від 05 грудня 2014 року не підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимогв частині визнання протиправним та скасування наказу № 164/1 від 08.04.2015 року (в редакції наказів № 165/1 та № 17/01.17-02 від 17.01.2017 року) в частині, що стосується визнання нікчемними угод про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (договорів банківського вкладу), що укладені на користь позивачів, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктами 3, 4 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09 серпня 2012 року № 14 (в редакції, що діяла на момент формування переліку), уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Перелік складається станом на день прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на день прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Пунктом 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що, позовні вимоги в частині зобов'язання уповноваженої особи подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивачів як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві "ЗЛАТОБАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, підлягають задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час ії розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" Славкіна Марина Анатоліївна залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Курко О. П.

Судді Драчук Т. О. Совгира Д. І.