Справа № 162/974/17
Суддя: Гладіч Н. І.
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №162/974/17
Номер провадження 2-а/162/310/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2017 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Гладіч Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Камінь-Каширського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2017 року Камінь-Каширське об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області звернулося з адміністративним позовом до суду та просить визнати дії державного виконавця неправомірними. Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.10.2017 року ВП №54881218, винесену на підставі виконавчого листа №162/1070/14-а, виданого 14.07.2015 року Любешівським районним судом Волинської області. Вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена із порушенням вимог законодавства України.

В судове засідання представник позивача головний спеціаліст-юрисконсульт юридичного сектору Камінь-Каштрського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області Оласюк Т.С. не з?явилась, у поданому клопотанні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду заяві, просила їх задовольнити та розгляд справи проводити без її участі.

Представник відповідача Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Новосад О.Ю. у судове засідання на розгляд справи також не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин справу можливо розглянути без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

На підставі частини 1 статті 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

11 жовтня 2017 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Новосадом Олегом Юрієвичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №162/1070/14-а, виданого 14.07.2015 року Любешівським районним судом Волинської області

Вказаним виконавчим листом зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_4 державної пенсії в розмірі десяти мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 100 відсотків мінімальної пенсії за віком на підставі положень ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з визначеного частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімального розміру пенсії за віком, з 28 квітня 2014 року по 02 серпня 2014 року з урахуванням проведених виплат.

Частиною 3 вказаної постанови постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 12 800 грн..

Вказаною постановою державного виконавця, боржнику надано строк протягом 10 робочих днів для добровільного виконання рішення суду.

З матеріалів пенсійної справи ОСОБА_4 вбачається, що розпорядженням №108335 від 10.08.2015 року Камінь-Каширським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Волинської області, було виконано рішення Любешівського районного суду Волинської області по справі №162/1070/14-а від 10.11.2014 року в частині нарахування коштів. Тобто, стягувачу ОСОБА_4, проведено нарахування доплати до державної пенсії в розмірі десяти мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 100 відсотків мінімальної пенсії за віком на підставі положень ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період 28 квітня 2014 року по 02 серпня 2014 року, виходячи з визначеного частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімального розміру пенсії за віком, з урахуванням виплачених сум. Виконання постанови суду в частині виплати допомоги ускладняється у зв'язку з відсутністю коштів. Виплата нарахованих коштів буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

З огляду на вищевикладене вбачається, що виконання рішення суду в частині нарахування коштів об'єднаним управлінням ПФУ здійснено, однак виконавчий документ виданий Любешівським районним судом Волинської області досі залишається не виконаним в частині виплати коштів ОСОБА_4.

Таким чином встановлено, що немає фактичного виконання в повному обсязі рішення Любешівського районного суду Волинської області згідно з виконавчим листом №162/1070/14-а виданого 14.07.2015 року.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України від 02.06.2016 року №1404-19 "Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-19).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №1404-19 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону №1404-19 виконавець, ефективно, своєчасно і в повному обсязі повинен вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404-19 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частинами 5 та 6 ст.26 Закону №1404-19 визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Так, відповідно до ст.27 Закону №1404-19 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Відповідно до п.8 Інструкції з організації примусового виконання рішень затверджена Наказом Міністерством юстиції України від 02.04.2012 №512/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5 стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному ст.27 Закону №1404-19. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

З наведених вище вимог Закону України "Про виконавче провадження" слідує, що при відкритті виконавчого провадження стягнення виконавчого збору є обов'язковим.

Так, ч.5 ст.27 Закону №1404-19 встановлено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

У позовній заяві Камінь-Каширське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області вказує на те, що державним виконавцем не враховано положення п.3 ч.5 ст.27 Закону №1404-19 згідно якого виконавчий збір не стягується якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень". Крім того виконання даної постанови здійснюється Державною казначейською службою України в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Суд звертає увагу позивача, що незважаючи на те, що боржником є об'єднане управління ПФУ, тобто державний орган, вказаний виконавчий лист містить вимогу щодо зобов'язання вчинити певні дії, а не стягнення. Тому виконання вказаного виконавчого листа здійснюється у відповідності до норм Закону України "Про виконавче провадження", а не Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, відповідно до п.11 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" від 13 грудня 2010 року №3 відповідачем у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби (стаття 181 Кодексу адміністративного судочинства України). Такими органами державної виконавчої служби є:

1. Державна виконавча служба України, до складу якої входить відділ примусового виконання рішень.

2. Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень.

3. Районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Отже, судам необхідно мати на увазі, що в цій категорії справ відповідачами можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби у зв'язку з тим, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, відділи примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - не визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

Ураховуючи те, що наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним, судам, у разі подання позовної заяви до державних виконавців або інших посадових осіб органів державної виконавчої служби чи до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, необхідно за правилами статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України здійснювати заміну первинного відповідача на належного - відповідно Державну виконавчу службу України, управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, або, у разі наявності заперечень позивача, залучати вказаний орган як другого відповідача.

У зв'язку з вищенаведеним суд вважає за потрібне замінити відповідача - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області на належного відповідача - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

За змістом ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 18, 52, 71, 158-163 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Камінь-Каширського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської областідо Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.10.2017 року ВП №54881218- відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Любешівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови, у разі проголошення її резолютивної частини - у цей же строк з дня виготовлення постанови у повному обсязі.

Головуючий: