Справа № 127/22605/17
Суддя: Ковбаса Ю. П.
Дата ухвалення: 2017-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/910/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2017 р. м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ковбаси Ю.П.,

секретаря Дацюк Ю.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора Управління патрульної поліції у м. Вінниця Грицишина Юрія Сергійовича про скасування постанови серії БР № 686329 від 14.10.2017 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

20.10.2017, позивач звернувся до суду з позовом до інспектора Управління патрульної поліції у м. Вінниця Грицишина Юрія Сергійовича, про скасування постанови серії БР № 686329, від 14.10.2017, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП.

24.10.2017, по адміністративному позову відкрито провадження.

Позивач мотивував адміністративний позов наступним.

14.10.2017, інспектор Управління патрульної поліції у м. Вінниця Грицишиним Ю.С., було складено постанову про адміністративне правопорушення серії БР № 686329, про те, що 14.10.2017, о 08 год. 50 хв. на автодорозі М12, км. 376, водій керував транспортним засобом марки «SD300N» (навантажувач фронтальний), д.н.з. НОМЕР_1, який мав ширину більше 2,6 м. (негабаритний), без відповідного дозволу, чим порушив п.п. 22.5 ПДР України. Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 510 грн.

На думку позивача постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він правопорушення у якому його визнав винним інспектор поліції не здійснював та ПДР України не порушував. Також позивач в поданому до суду позові вказував, що інспектором грубо порушено вимоги законодавства при складанні постанови та безпідставно не враховано його пояснення та поданих доказів щодо невинуватості у вчиненні правопорушення.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позову у повному обсязі, суду пояснив, що позивач ПДР України не порушував, а складена постанова є протиправною, оскільки не відображає повного, всебічного досліджених всіх обставин справи та належних висновків щодо скоєння адміністративного правопорушення.

Представник відповідача в одному із судових засідань заперечував проти позову вказуючи на те, що при винесенні оскаржуваної постанови поліцейський як повноважна посадова особа, діяв правомірно, відповідно до чинного законодавства, а тому рішення у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 є законним і підстави для його скасування відсутні. На підтвердження заперечень надав додаткові докази. В подальшому у судові засідання не з'явився, в той час як про день, час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово належним чином, про поважність причини своєї неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ст. 132-1 КУпАП - до скасування, як незаконна, з наступних підстав.

Статтею 132-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Тобто, з об'єктивної сторони зазначене правопорушення може виражатись як: 1) здійснення дорожнього перевезення небезпечних вантажів із порушенням діючих правил; 2) здійснення проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами із порушенням діючих правил.

Пунктом 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306.

Відповідно до п. 22.5. ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Пунктом 4 «Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданого перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Отже, для притягнення особи за порушення зазначених вимог ПДР України перш за все необхідно встановити факт порушення правил проїзду великогабаритним транспортним засобом автомобільними дорогами, зокрема у даному випадку здійснення руху транспортним засобом, габаритні параметри якого понад встановлені нормативи, автомобільними дорогами без відповідного дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.4.1 ПДР України у місці здійснення габаритно-вагового контролю на вимогу працівника пункту габаритно-вагового контролю або поліцейського водій вантажного автомобіля (в тому числі механічного транспортного засобу) повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) передати для перевірки документи, зазначені в підпунктах "а", "б" і "г" пункту 2.1 цих Правил; б) надати транспортний засіб та причіп (за наявності) для вагового та/або габаритного контролю відповідно до встановленої процедури.

Згідно п.п.3, 15, 20 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції. Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль. За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Відповідно до п.п. 2.4 Порядку габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до п. 10.1 ПДР габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п.3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013№1007/1207 (далі - Порядок №1007/1207), габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

За змістом пп.пп.4-8 п.4 Порядку №1007/1207, посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю; складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю; реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Згідно п.2.4-2 ПДР у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Виходячи з наведених положень підзаконних нормативно-правових актів, суд зазначає, що оскаржувана постанова не містить жодних даних, а відповідачем зі своєї сторони не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт вимірювання транспортного засобу позивача, за результатами якого встановлено, що геометричний параметр одного з його габаритів (ширина) перевищує, зазначений у пункті 22.5 ПДР, що давало б підстави віднести транспортний засіб, яким керував позивач, до великогабаритного.

Поряд із цим, згідно ч.2 ст.71 КАС України,в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, які у протилежному випадку вважаються добросовісними.

При відкритті провадження у справі відповідачу було запропоновано надати усі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті оскаржуваної постанови.

Натомість, відповідачем у справі інспектором роти № 4 БУПП в м. Вінниці Грицишиним Ю.С. в обґрунтування своїх заперечень не наведено суду існування належних та допустимих доказів, на підставі яких на час винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2, він прийшов до висновку, що водій ОСОБА_2 здійснював рух автомобільними дорогами транспортним засобом, що за шириною становить більше 2,6 м. та відповідно порушив вимоги п. 22.5 ПДР України.

Також, з матеріалів справи, у тому числі оскаржуваної постанови та її змісту не вбачається, що відповідачем взагалі здійснювалось у встановленому законом порядку вимірювання габаритів транспортного засобу, а відтак, доводи позивача залишаються не спростованими. При цьому, надані відповідачем докази суд оцінює критично як неналежні, зважаючи на регламентований чинним законодавством порядок та спосіб їх зібрання.

Відповідно до вищевикладеного, а також враховуючи те, що в судовому засіданні було встановлено, що відсутні будь - які обґрунтовані доказу скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, тому суд приходить до висновку, що позивач не порушував ПДР України та здійснював свій рух на законних підставах.

Крім того, оскільки будь - яких достатніх належних доказів вчинення правопорушення ОСОБА_2, суб'єктом владних повноважень суду не надано, тому притягнення останнього до адміністративної відповідальності за порушення ст. 132-1 КУпАП не може бути здійснено за відсутності доказів його вини.

З огляду на вищенаведене, суд вважає винесену постанову серії БР № 686329 не обґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню і вважає пояснення позивача щодо не вчинення в даному випадку правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, правдивими.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 69 КАС України відносить до доказів пояснення сторін, третіх осіб та їх представників, показання свідків, письмові і речові докази, висновки експертів.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до змісту ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

В судовому засіданні встановлено, що при винесенні постанови інспектором не було дотримано вимог передбачених ст.ст. 245,251,268,280 КУпАП України, не доведено вини позивача у вчиненні правопорушення; не враховано пояснень позивача, який свою вину не визнав, які суд, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, визнає правдивими; не було долучено інших відомостей необхідних для з'ясування всіх обставин та правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову зокрема, про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень.

Керуючись ст. 7, 8, 9, 11, 69, 70, 71, 86, 159 - 163, 171 - 2 КАС України, ст. 251, 252, 258 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до інспектора Управління патрульної поліції у м. Вінниця Грицишина Юрія Сергійовича, про скасування постанови серії БР № 686329, від 14.10.2017, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП - задовольнити.

Постанову інспектора Управління патрульної поліції у м. Вінниця Грицишина Юрія Сергійовича, серії БР № 686329, від 14.10.2017, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 - закрити, зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя