Справа № 354/712/16-а
Суддя: Іванов А. П.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 354/712/16-а
Провадження по справі № 2-а/354/11/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2017 року м.Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді: Іванова А.П.

при секретарі: Грицюк М.В.

представника позивачів: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яремче адміністративний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Яремчанської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги як учасникам бойових дій,-

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Яремчанської міської ради про визнання бездіяльності відповідача щодо перерахунку та виплати їм щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі встановленому ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік протиправною та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити їм щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учасникам бойових дій за 2016 рік відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування своїх позовних вимог вони зазначають, що є учасниками бойових дій та наділені пільгами, встановленими ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в якій передбачено щорічну виплату до 5 травня одноразової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Відповідач здійснив виплату у розмірі 920,00 грн. Позивачі зверталися до відповідача за роз'ясненням щодо проведення таких виплат та отримали відповіді, згідно яких виплата грошової допомоги у розмірі 920,00 грн. проводилась у відповідності з Постановою КМУ №141 від 02.03.2016 року. Однак, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 01.05.2016 року становить 1130,00 грн. Таким чином, їм була недоплачена грошова допомога в розмірі 4730,00 грн. кожному. Тому позивачі просять визнати бездіяльність відповідача щодо перерахунку зазначеної допомоги протиправною, зобов'язати відповідача провести перерахунок, та виплатити їм 4730,00 грн. кожному недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учасникам бойових дій за 2016 рік.

Представник позивачів ОСОБА_1 в судовому засіданні адміністративний позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, до суду поступило клопотання про розгляд справи у відсутності представника управління. У наданих письмових запереченнях зазначається, що виплату допомоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 здійснено відповідно до чинного законодавства: Конституції України, Бюджетного кодексу України, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань». Зазначена грошова допомога не могла бути виплачена Управлінням праці та соціального захисту населення позивачам у розмірі, що перевищує суму, яка визначилась Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень та обсягів, встановлених законом про Державний бюджет України, тому просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши представника позивачів ОСОБА_1, з'ясувавши фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 мають право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій, що підтверджується посвідченнями: серії НОМЕР_1 (а.с.81), серії НОМЕР_2 (а.с.68), серії НОМЕР_3 (а.с.53), серії НОМЕР_4 (а.с.38), серії НОМЕР_5 (а.с.8), серії НОМЕР_6 (а.с.22).

Позивачі зверталися до відповідача із заявами про виплату разової грошової допомоги і листами Управління праці та соціального захисту населення їм повідомлено про те, що виплата разової грошової допомоги у 2016 році проводилась відповідно до постанови КМУ від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» і здійснювалася їм як учасникам бойових дій в розмірі 920,00 грн. (а.с.9, 10, 24, 25, 39, 54, 82, 83, 84).

Згідно ч.1 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-ХІІ від 22.10.1993 року, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Законом України №79-VIII від 28.12.2014р. «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» розділ IV «Прикінцевих та перехідних положень» Бюджетного кодексу України доповнено нормою п. 26, згідно якої положення ст. ст. 12-16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно п. Постанови КМУ №141 від 02.03.2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 гривень.

Статтею 95 Конституції України встановлено, що бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами. Виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Як вбачається із правової позиції Конституційного Суду України, викладеній у рішенні від 26.12.2011р. № 20-рп/2011, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України і є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в ч.3 ст.46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме ст. 21 Конституції України.

Рішенням Конституційного суду від 25.01.2012 року №1-11/2012 у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень ст. 1, ч. 1-3 ст. 95, ч.1 ст. 95, ч. 2 ст. 96, п. п. 2, 3, 6 ст. 116, ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 129 Конституції України, п. 5 ч. 1 ст.4 Бюджетного кодексу України, п. 2 ч. 1 ст. 9 КАС України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності, який передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Таким чином, Кабінет Міністрів України врегульовує порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Закріплений у ст.8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні.

Право встановлювати законодавчі обмеження щодо виплати пенсії, соціальної допомоги узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі «Валентина Никанорівна Велікода проти України», яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу № 1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того, суд стверджує, що першою і найважливішою вимогою ст. 1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому Суд зазначає, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у 2016 році виплата позивачам щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту населення» в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України здійснена правомірно, а тому в задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 подали адміністративний позов до суду, пропустивши строк звернення. Проте суд вважає поважними причини його пропуску, оскільки позивачі отримали листи від відповідача про відмову в донарахуванні щорічної разової грошової допомоги тільки у вересні 2016 року, тому ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 слід поновити строк звернення до суду.

На підставі викладеного, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту населення», Закону України № 79-VIII від 28.12.2014 р. «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», Постанови КМУ №141 від 02.03.2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», керуючись ст. ст.7-12, 71, 86, 102, 159-163, 167, 254 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5строк звернення до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Яремчанської міської ради про визнання бездіяльності Управління праці та соціального захисту населення протиправною та стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги як учасникам бойових дій, в зв'язку з поважністю його пропуску.

В задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Яремчанської міської ради про визнання бездіяльності Управління праці та соціального захисту населення протиправною та стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги як учасникам бойових дій, відмовити.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя А. П. Іванов