Справа № 191/1338/17
Суддя: Гречко Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/1338/17
Провадження № 2-а/191/104/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гречко Ю.В.

при секретарі - Борисовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, третя особа: ОСОБА_2, про визнання дій протиправними та зобов'язання вачинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року трагічно загинула його мати - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть та актом №1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом. Після її смерті позивач звернувся до відповідача з заявою щодо виплати одноразової допомоги у разі смерті матері внаслідок нещасного випадку на виробництві на підставі ст.6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», однак листом від 04 квітня 2017 року відповідач відмовив позивачу у виплаті зазначеної допомоги, посилаючись на те, що позивачем не доведено факт ведення спільного господарства з матір'ю та те, що позивач мав з померлою взаємні права та обов'язки. Позивач вважає дії відповідача незаконними, оскільки він знаходився з померлою ОСОБА_3 у кровному спорідненні, постійно проживав разом з нею за однією адресою, вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, тобто згідно зі ст.3 СК України складали з нею одну сім'ю. Натомість, батько позивача - ОСОБА_2, який також звернувся до Фонду з метою отримання одноразової допомоги після смерті ОСОБА_3, хоча і знаходився з нею у зареєстрованому шлюбі, однак протягом останніх 25 років з нею не проживав, мав іншу не одну сім'ю, де у нього також народилася дитина, з початку 2000 років зареєстрований у м.Синельникове Дніпропетровської області, де і проживає на даний час, у зв'язку з чим жодного відношення до сім'ї загиблої ОСОБА_3 він фактично не має і членом її сім'ї не був. Вважає, що оскільки ним було подано повний пакет документів на отримання одноразової допомоги, то відповідач незаконно йому відмовив у виплаті даної допомоги. Аналогічного висновку дійшов і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №263/407/1716-ц від 22 травня 2017 року. Просить суд визнати дії відповідача про відмову у виплаті одноразової допомоги неправомірними та зобов'язати відповідача виплатити йому вищезазначену допомогу у розмірі, визначеному ч.6 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Відповідач надав суду письмові заперечення проти позову, де зазначив, що згідно ч.6 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім'ї та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні. 03 березня 2017 року до відповідача з заявами про формування справ про втрату годувальника та призначення їх виплат звернулися ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, та ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2. Надані до заяв документи свідчать, що позивач ОСОБА_1 проживав зі своєю сім'єю (дружиною та донькою) в будинку своєї матері ОСОБА_3. В той же час мати позивача ОСОБА_3 до дня смерті перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, хоча проживала окремо від нього за іншою адресою. Дані обставини ускладнили встановленню факту хто є членом сім'ї померлої, чоловік, який перебував з нею у зареєстрованому шлюбі, але мешкав за іншою адресою, чи син, який проживав в будинку своєї матері зі своєю окремо створеною сім'єю, у зв'язку з чим позивачеві було рекомендовано звернутися до суду з метою встановлення факту, що має юридичне значення. Зазначені позовні вимоги відповідач не визнає, оскільки вважає, що жодних протиправних дій щодо позивача він не вчиняв. Сам по собі факт проживання позивача в будинку матері не свідчить, що вони складали сім'ю, оскільки не доведено того, що вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Натомість третя особа ОСОБА_2 був чоловіком померлої ОСОБА_3 і також має намір отримати одноразову допомогу, а відповідач не є органом, який має право встановити факт, хто саме був членом сім'ї ОСОБА_3 Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зазначив, що вони разом з дружиною, донькою та матір'ю проживали за однією адресою, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, тоді як батько вже тривалий час мешкає окремо і хоча шлюб між батьками не був розірваний, фактично він не був членом сім'ї загиблої матері.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав письмові заперечення проти позову, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи у судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Також зазначив, що ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з померлою ОСОБА_3 Вони постійно підтримували сімейні відносини, а їх син ОСОБА_1 створив свою сім'ю і хоча фактично проживав в одному будинку з матір'ю, однак спільного побуту вони не мали. Проживав ОСОБА_2 окремо від дружини у зв'язку з роботою, оскільки він мешкав поблизу місця розташування своєї роботи, тоді як дружині ОСОБА_3 було далеко та незручно добиратися до місця її роботи.

Під час судового розгляду адміністративної справи по суті судом були оглянуті наступні докази: копія паспорту позивача; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3; копія свідоцтва про народження позивача; копія Акту №1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 01 березня 2017 року; копія Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 01 березня 2017 року; копія довідки щодо складу сім'ї позивача; письмова відповідь позивачу від 04 квітня 2017 року; копія паспорту третьої особи; копія свідоцтва про укладення шлюбу; копія довідки щодо місця проживання третьої особи; копії письмових заяв позивача та третьої особи щодо призначення одноразової допомоги; інші докази.

Таким чином, суд, заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Копією свідоцтва про народження підтверджується факт того, що позивач ОСОБА_1 є сином загиблої ОСОБА_3

Третя особа ОСОБА_2 є чоловіком загиблої ОСОБА_3, що доводиться копією свідоцтва про укладення шлюбу.

Згідно копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Актом №1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, підтверджується факт того, що смерть ОСОБА_3 сталася внаслідок нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом.

Згідно копії довідки виконкому Гірківської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 05 грудня 2016 року ОСОБА_3 проживала за адресою: АДРЕСА_1, та мала склад сім'ї: ОСОБА_1 - син, ОСОБА_4 - невістка, ОСОБА_5 - онука.

Згідно копії довідки виконкому Гірківської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 05 грудня 2016 року ОСОБА_2 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3

Листом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Синельникове Дніпропетровської області від 04 квітня 2017 року позивачеві було відмовлено у виплаті одноразової допомоги з посиланням на недоведеність факту ведення позивачем з матір'ю спільного господарства та наявність взаємних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.6 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім'ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Як було встановлено судом, до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області звернувся позивач, як син загиблої матері ОСОБА_3, та третя особа, як чоловік загиблої дружини ОСОБА_3

Також доведено факт того, що позивач ОСОБА_1 проживав в одному будинку з матір'ю, дружиною та малолітньою донькою.

Третя особа ОСОБА_2 проживав окремо, однак перебував у зареєстрованому шлюбі з загиблою ОСОБА_3

У зв'язку з тим, що між позивачем та третьою особою виник спір з приводу того, хто саме з них був членом сім'ї ОСОБА_3, відповідачем було відмовлено у виплаті одноразової допомоги та позивачеві рекомендовано звернутися до суду з метою встановлення факту, що має юридичне значення.

Суд вважає, що дії відповідача є правомірними, оскільки відповідач не є органом, уповноваженим вирішувати спори між особами, які претендують на отримання зазначеної одноразової допомоги.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ч.1 ст.4 СК України особа, яка досягла шлюбного віку, має право на створення сім'ї.

Отже, для того, щоб особа вважалася членом сім'ї загиблого, у даному випадку недостатньої лише факту їх проживання за однією адресою, оскільки крім проживання повинні існувати спільний побут та наявність взаємних прав та обов'язків.

Позивач є повнолітньою особою, створив свою сім'ю, яка складається з дружини та малолітньої доньки.

Отже, у даному випадку можливі два варіанти:

позивач створив свою сім'ю та проживав з нею в одному будинку, де проживала і його мати, однак спільного побуту у нього з матір'ю не було, взаємних прав і обов'язків не виникало, позивач мав окремий бюджет, який витрачав в інтересах своєї сім'ї, а мати мала свій бюджет і вела самостійне життя;

позивач створив свою сім'ю, але проживав з нею та матір'ю в одному будинку, позивач та мати мали спільний побут, взаємні права та обов'язки, тобто були членами сім'ї.

У зв'язку з тим, що з даного приводу виник спір, оскільки батько позивача також звернувся з заявою з метою отримання одноразової допомоги після смерті дружини, то відповідачем було правомірно відмовлено у виплаті даної допомоги та роз'яснено право на звернення до суду.

Як зазначає чоловік загиблої ОСОБА_2, він підтримував сімейні відносини з дружиною, але проживав окремо у зв'язку з роботою.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Стосовно третьої особи також можливі два варіанти:

чоловік та жінка були сім'єю, однак не проживали спільно у зв'язку з роботою;

чоловік та жінка не були сім'єю, оскільки фактично сімейні відносини між ними припинені.

Таким чином, факту того, що позивач був членом сім'ї матері на день її смерті не встановлений, в порядку адміністративного судочинства даний факт встановити неможливо, тому суд вважає, що позовні вимоги про зобов'язання відповідача здійснити позивачеві виплату одноразової допомоги є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

Посилання позивача на рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №263/407/1716-ц від 22 травня 2017 року є необґрунтованими, зазначені справи не є ідентичними, оскільки у справі, на яку посилається позивач, вирішувалося питання в порядку цивільного судочинства і перед зобов'язанням відповідача здійснити виплату одноразової допомоги, судом було встановлено факт проживання позивача однією сім'єю разом з загиблою матір'ю.

На підставі викладеного, керуючись ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», ст.ст.3, 4 СК України, ст.ст.2, 8, 9, 11, 160, 162, 163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, третя особа: ОСОБА_2, про визнання дій протиправними та зобов'язання вачинити певні дії відмовити.

На постанову протягом десяти днів з дня її складання у повному обсязі до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області може бути подано апеляційну скаргу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом у разі, якщо постанову не буде скасовано.

Постанова виготовлена у повному обсязі 20 листопада 2017 року.

Суддя: Ю. В. Гречко