Справа № 815/3480/17
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3480/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Катаєвої Е.В., суддів Гусева О.Г., Бойко О.Я., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 поліції України, ОСОБА_3 поліції охорони ОСОБА_2 поліції України, ОСОБА_4 поліції охорони в Одеській області НПУ, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 казначейська служба України, про визнання незаконним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

До суду з позовом (а.с.42-50) звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 поліції України (далі НПУ), ОСОБА_3 поліції охорони ОСОБА_2 поліції України (далі ОСОБА_3 поліції охорони), ОСОБА_4 поліції охорони в Одеській області НПУ (далі ОСОБА_4 поліції охорони), в якому позивач просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення НПУ, що оформлене листом ОСОБА_3 поліції охорони № 1474/43/6/02-2017від 05.04.2017 року про повернення без розгляду матеріалів про призначення та виплату одноразової грошової допомоги йому - ОСОБА_1 у зв'язку із встановленням II групи інвалідності;

- визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_3 поліції охорони щодо невирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги йому - ОСОБА_1 за заявою від 29.03.2017 року;

- зобов'язати ОСОБА_4 поліції охорони вирішити питання про призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням II групи інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у відповідності до вимог Порядку № 4 за його заявою від 29.03.2017 року, та скласти відповідний висновок.

- розрахунок та висновок для виплати йому - ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, яка настала внаслідок захворювання, що сталося в період проходження служби в органах внутрішніх справ поліції подати для виплати до до фінансового підрозділу ОСОБА_2 поліції.

- стягнути з НПУ на його користь 50000 грн компенсації завданої моральної шкоди.

- стягнути з НПУ на його на користь інфляційні збитки у сумі 25367,03 грн.

- стягнути з НПУ його на користь витрати пов'язані з наданням правової допомоги в розмірі 8 000 грн.

31.10.2017 року представник позивача подала до суду заяву про уточнення позовних вимог щодо розміру інфляційних збитків, які підлягають стягненню з НПУ, а саме 23470,08грн. (а.с.168-169)

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він у період з 13.08.1996р. по 13.09.2016 рік проходив службу в органах внутрішніх справ України, ОСОБА_2 поліції України на посаді командіра батальону поліції охорони № 2 ОСОБА_4 поліції охорони.

07.09.2016 року військово-лікарською комісією він визнаний не придатним до служби в поліції, визначено, що захворювання пов'язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ та поліції охорони. Після встановлення втрати професійної працездатності він отримав II групу інвалідності.

Наказом ГУНП №78о/с від 12.09.2016 року він звільнений зі служби в поліції (через хворобу).

24.02.2017 року та 29.03.2017 року він звертався із заявою до ОСОБА_4 поліції охорони, в якій просив виплатити одноразову грошову допомогу (далі ОГД) у звязку із встановленням інвалідності з втратою професійної працездатності 60%. Разом із поданою заявою були подані всі необхідні документи. Проте Висновок про призначення ОГЛ прийнятий не був, а він був повідомлений листом ОСОБА_4 поліції охорони, що 10.04.2017 року матеріали стосовно прийняття рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності були повернуті ОСОБА_3 поліції охорони ОСОБА_2 поліції України листом № 1474/43/6/02-2017 від 05.04.2017р. без виконання у звязку з тим, що відповідно до ч.1 ст.97 Закону України «Про національну поліцію» дана виплата отримується внаслідок захворювання, повязаного з проходженням служби в поліції, а не в органах внутрішніх справ, а також, що фінансування одноразової грошової допомоги поліцейським поліції охорони має відбуватися за рахунок поліції охорони.

Позивач вважав вказані обставини такими, що не відповідають вимогам законодавства оскільки інвалідність йому встановлена під час проходження ним служби, як поліцейським, і звільнявся він з посади поліцейського. Крім того, відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Інвалідність йому встановлена 21.02.2017 року - в період дії Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію», і саме з цієї дати він набув право на отримання ОГД. Таким чином до спірних відносин щодо виплати йому ОГД слід застосовувати норми ст.97 Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію» та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України №4 від 11.01.2016 року (далі Порядок №4).

Згідно зі ст.97 Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Особа, яка втратила працездатність у звязку з проходженням служби в органах внутрішніх справ, однак, продовжувала проходити публічну службу в органах ОСОБА_2 поліції, не повинна позбавлятися права на отримання одноразової грошової допомоги та ставитися у менш вигідне становище порівняно з працівниками міліції, які змогли реалізувати своє право після звільнення з органів внутрішніх справ, або поліцейськими, які втратили працездатність під час проходження служби в поліції.

Позивач зазначив, що при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

В рішеннях у справі «Будченко проти України» (Budchenko v. Ukraine) від 24 липня 2014 року, «Суханов та Ільченко проти України» від 27.06.2014 року Європейський суд з прав людини зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам (див. ухвалу щодо прийнятності у справі «Стек та інші проти Сполученого Королівства» (Stec and Others v. the United Kingdom), n. 54, заяви №№ 65731/01 та 65900/01, ЄСПЛ 2005-X).

У рішенні по справі «Будченко проти України» (Budchenko v. Ukraine) від 24 липня 2014 року Суд також вказав, що відмова у задоволенні законного права заявника через відсутність механізму його реалізації, становить втручання у право власності згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а через нездатність забезпечити реалізацію такого права заявника в розумні терміни, держава поклала на нього надмірний та неспіврозмірний тягар, порушивши таким чином свої зобов'язання за статтею 1 Першого протоколу.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що ОСОБА_3 поліції охорони, посилаючись на неузгодженість законодавства ст.97 Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію», допустив протиправну бездіяльність щодо невирішення питання про призначення йому одноразової грошової допомоги.

Також позивач вважає протиправною другу підставу вказану у листі ОСОБА_3 поліції охорони НПУ за № 1474/43/6/02 -2017 від 05.04.2017р. про повернення без розгляду матеріалів про призначення та виплату йому ОГД ОСОБА_1, у зв'язку із встановленням II групи інвалідності, а саме, що фінансування одноразової грошової допомоги поліцейським поліції охорони має відбуватися за рахунок поліції охорони.

Відповідно до пунктів 3, 5 розділу IV Порядку №4 виділення коштів для виплати ОГД здійснюється фінансовим підрозділом ОСОБА_2 поліції шляхом розподілу асигнувань на зазначені цілі в межах коштів, передбачених державним бюджетом для ОСОБА_2 поліції України. ОГД виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання органів поліції.

Наказом №1266 від 05.12.2016 року ОСОБА_2 поліції України визначено одержувачами бюджетних коштів ОСОБА_3 поліції охорони та територіальні органи, утворені відповідно до постанови КМУ від 13.10.2015 р. № 834 «Питання функціонування органів поліції охорони як територіальних органів національної поліції та ліквідації деяких територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» за кодом економічної класифікації видатків 2730 «Інші виплати населенню» для здійснення виплати гарантованої з боку держави одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Законом України «Про ОСОБА_2 поліцію» та Порядком не встановлено будь-яких обмежень щодо виділення коштів для виплати ОГД, зокрема ОСОБА_3 поліції охорони (територіальним органам поліції охорони).

Позивач також зазначив, що у звязку з противоправним рішенням він отримав моральну шкоду у вигляді переживання негативних емоцій та погіршення стану здоров'я; зміни у моральному та фізичному стані відбулися безпосередньо після ознайомлення зі змістом незаконного та дискримінаційного рішення відповідача.

Незаконним та дискримінаційним рішенням ОСОБА_2 поліції України про відмову у здійсненні асигнувань для виплати одноразової грошової допомоги йому заподіяно моральну шкоду. 32 року свого життя він нес службу в органах внутрішніх справ та національної поліції України, має 14 заохочень, факт відмови у здійсненні виплати ОГД викликав обурення та негативні емоції, призвів до інтенсивних головних болю, задишці, болю в серці, порушення сну, дратівливості, зміни настрою, погіршення зору. Позивач звернувся до лікаря, який поставив діагноз: гіпертонічна хвороба, ризик високий, гіпертензивне серце, стенокардія, астено-невротичний синдром. З 20.04.2017 року по 03.05.2017 року проходив стаціонарне лікування. Розмір компенсації нанесеної незаконним та дискримінаційним рішенням НПУ про відмову у здійсненні асигнувань на виплату грошової допомоги оцінює у 50000 грн.

Ухвалою суду від 27.09.2017 року до участі у справі залучена ОСОБА_5 казначейська служба України у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача.

До судового засідання 15.11.2017 року зявились позивач та його представник, представник відповідача - ОСОБА_4 поліції охорони.

В судове засідання не зявились представники відповідачів НПУ, ОСОБА_3 поліції охорони, представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача,- Державної казначейської служби України, були повідомлені про день, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомили.

Представник відповідача НПУ подав письмові заперечення на позов (а.с.136-140), зазначивши, що позивач просить суд визнати незаконним та скасувати рішення НПУ, що оформлене листом ОСОБА_3 поліції охорони НП України від 05.04.2017 № 1474/43/6/02-2017 про повернення документів без розгляду, та відмови у здійсненні асигнувань на виплату одноразової грошової допомоги на випадок втрати працездатності, стягнути ці кошти саме з НПУ, відшкодувати завдану йому моральну шкоду та витрати на правову допомогу. ОСОБА_2 поліцією не приймалось жодного рішення відносно позивача ОСОБА_1, який не звертався до НПУ. НПУ не розглядала будь-яких матеріалів відносно позивача, а тому визначення НПУ як відповідача по справі є необґрунтованим.

Оскільки НПУ не порушувала прав позивача його вимоги щодо стягнення з НПУ моральної шкоди у розмірі 50000,00грн. є також необґрунтованими. При цьому представник відповідача НПУ вважає, що Законом України «Про ОСОБА_2 поліцію» та Порядком №4 відшкодування моральної шкоди взагалі не передбачено. Згідно ст.1173 ЦКУ шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цього органу.

Також представник відповідача НПУ звернув увагу в запереченнях на позов на те, що позивач просить саме з НПУ стягнути витрати повязані з наданням правової допомоги у розмірі 8000,00 грн, але жодним чином не підтвердив свої доводи, не обґрунтував визначену ним грошову суму та не надав жодних доказів. В договорі між позивачем та адвокатом повинно бути зазначено, що правова допомога надається саме по даній справі, а витрати не повинні перевищувати розмірів встановлених Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

На думку представника відповідача НПУ не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення с НПУ інфляційних збитків у загальній сумі 25367,03 грн., оскільки стягнення таких збитків знаходиться у площині цивільних правовідносин, та позивач не посилається на жодну норму права, яка б обґрунтовувала вказану його вимогу.

Представник відповідача ОСОБА_3 поліції охорони також подав письмові заперечення на позов (а.с.108-113), в яких зазначив, що позивача було звільнено з ОСОБА_4 поліції охорони, тобто останнім місцем служби його як поліцейського є ОСОБА_4 поліції охорони. Позивач відповідно до вимог Порядку №4 подав весь необхідний пакет документів для виплати ОГД до ОСОБА_4 поліції охорони, яке вказані документи з підготовленим висновком про призначення ОГД і розрахунком у потребі коштів для виплати ОГД ОСОБА_1 направило до ОСОБА_3 поліції охорони.

05.04.2017 року ОСОБА_3 повернув метеріали до ОСОБА_4 з розясненням щодо повернення матеріалів про виплату ОГД, оскільки на момент звернення ОСОБА_1 до УПО не були врегульовані законодавчо питання стосовно виплати ОГД поліцейським, які отримали захворювання під час проходження служби в ОВС. Повідомлено, що дана виплата буде можлива після відповідних змін до статті 97 Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію» та пп. 9 п.5 Положення про ОСОБА_2 поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 877 (далі - Положення про ОСОБА_2 поліцію), де буде зазначено даний випадок встановлення інвалідності. Діяльність поліції охорони відповідно до пп.9 п.5 Положення про ОСОБА_2 поліцію фінансується за рахунок коштів від надання послуг з охорони, які здійснюються на договірних засадах.

Таким чином, ОСОБА_3 поліції охорони не заперечує проти права позивача на виплату ОГД, але вона може бути реалізована лише після внесення відповідних змін до законодавства.

Відповідно до пп. 27 п. 11 Положення про ОСОБА_2 поліцію голова ОСОБА_2 поліції приймає в установленому порядку рішення про розподіл бюджетних коштів, розпорядником яких є ОСОБА_2 поліція. ОСОБА_3 не є розпорядником бюджетних коштів.

05.12.2016 року НПУ видано наказ № 1266 «Про включення до мережі одержувачів бюджетних коштів територіальних органів поліції охорони». Згідно із зазначеним наказом ОСОБА_3 та територіальні органи (ОСОБА_4 поліції охорони) визнано одержувачами бюджетних коштів для здійснення виплати гарантованої з боку держави ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, яка призначається відповідно до норм чинного законодавства України. 07.12.2016 року ОСОБА_3 видав доручення територіальним органам для відкриття рахунку в Державному казначействі України. ОСОБА_4 подало необхідні документи для відкриття вказаного рахунку в Головному управлінні Державної казначейської служби України в Одеській області.

Також представник ОСОБА_3 поліції охорони в запереченнях на позов зазначив, що 12.07.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до статті 97 Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію», а саме пункт 4 частини 1 статті 97 установлює, що ОГД у разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: 4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), повязаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Отже були усунуті прогалини в законодавстві, що унеможливлювали виплату ОГД.

Приймаючи до уваги зміни в законодавстві, ОСОБА_3 затвердив висновок про призначення ОГД ОСОБА_1 і таким чином виконав свої обовязки відповідно до Порядку №4. Згідно з ч.3 розділу 4 Порядку №4 виділення коштів для виплати ОГД здійснюється фінансовим підрозділом ОСОБА_2 поліції шляхом розподілу асигнувань на зазначені цілі в межах коштів, передбачених бюджетом для НПУ.

Представник відповідача ОСОБА_4 поліції охорони у наданих до суду запереченнях на позов просив відмовити у задоволенні позову (а.с.92-96), та зазначив, що станом на час подання позову до суду редакція ст.97 Закону України «Про національну поліцію» встановлювала права на отримання ОГД внаслідок захворювання, повязаного з проходженням служби в поліції, тобто не надавала права на отримання ОГД позивачу. В позові чітко не зазначено, які саме, на думку позивача норми матеріального права були порушені з боку відповідачів-органів поліції.

В той же час з 12.07.2017 року відбулись зміни у правовому регулюванні відносин, повязаних з призначенням ОГД в разі втрати працездатності поліцейськими. Дія ст.97 Закону України «Про національну поліцію» була поширена на поліцейських, яким визначено інвалідність внаслідок захворювання під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Після набрання чинності зазначеними вище змінами у законодавстві, ОСОБА_3 поліції охорони 21.08.2017 року затверджено Висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 Висновок надійшов на адресу ОСОБА_4 22.08.2017 року із листом ОСОБА_3 поліції охорони від 22.08.2017 № 3519/43/6/02-2017, у якому зазначено, що згідно з п. 5 розділу IV Порядку № 4 вказана допомога виплачується за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання органів поліції, і що з цією метою до фінансового підрозділ) ОСОБА_2 поліції необхідно подати розрахунок потреби в коштах для виплати одноразової грошової допомоги за встановленою формою (додаток 3 до цього Порядку).

ОСОБА_4 був складений за встановленою формою Розрахунок потреби в коштах для виплати ОГД ОСОБА_1 (ОГД становить 144000,00грн.) Разом із супровідним листом від 28.08.2017 № 2284/43/35/02-2017 вказаний Розрахунок потреби в коштах для виплати допомоги направлений 29.08.2017 року до ОСОБА_3 фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку НПУ, що підтверджується копією поштового реєстру № 101 від 29.08.2017, яка додається до цих заперечень.

Таким чином, ОСОБА_4 у межах наданих повноважень та покладених обовязків, здійснила на даний час всі необхідні дії для отримання позивачем ОГД.

Справа розглянута у порядку письмового провадження на підстави ч.6 ст.128 КАС України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 13.08.1996 року проходив службу в органах внутрішніх справ України.

02.07.2015 року прийнятий Закон України «Про ОСОБА_2 поліцію» №580-VІІІ, якій згідно з його преамбулою визначає правові засади організації та діяльності ОСОБА_2 поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в ОСОБА_2 поліції України.

Закон України «Про ОСОБА_2 поліцію» опублікований 06.08.2015 року та набрав чинності 07.11.2015 року.

Відповідно до п.4 розділу ХІ Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 8 розділу ХІ Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію» встановлено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Згідно з п.9 розділу ХІ Закону працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Позивач 06.11.2015 року звільнений з органів внутрішніх справ України. Наказом від 07.11.2015 року ОСОБА_4 поліції охорони прийнятий на службу до НПУ (а.с.61зв.)

07.09.2016 року військово-лікарською комісією ОСОБА_1 визнаний не придатним до служби в поліції, визначено, що захворювання пов'язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.51-52).

Після встановлення втрати професійної працездатності ОСОБА_1 встановлено II групу інвалідності (а.с.53).

Наказом ГУНП №78о/с від 12.09.2016 року він звільнений зі служби в поліції (через хворобу) з 13.09.2016 року.

24.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_4 поліції охорони із заявою про виплату йому ОГД у звязку з встановленням йому ІІ групи інвалідності, додавши до заяви всі необхідні документи (а.с.85).

Листом «Щодо повернення матеріалів» від 05.04.2017 року ОСОБА_3 поліції охорони повернув ОСОБА_4 без розгляду матеріали про призначення ОГД ОСОБА_1, посилаючись на те, що ст.97 Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію» та Порядком №4 встановлена виплата ОГД у разі визначення інвалідності поліцейському внаслідок захворювання, повязаного з проходженням служби в поліції, тоді як в довідки МСЕК причиною встановлення інвалідності ОСОБА_1 інвалідності є захворювання, повязане зі службою в органах внутрішніх справ.

Крім того, постановою КМУ №877 від 28.10.2015 року було затверджене Положення про ОСОБА_2 поліцію, відповідно до пп.9 п.5 якого НПУ фінансується за рахунок коштів Державного бюджету (за винятком діяльності поліції охорони, яка утримується за рахунок коштів від надання послуг з охорони, які здійснюються на договірних засадах), інших джерел, не заборонених законом, а також забезпечує ефективне і цільове їх використання.

Також в листі зазначено, що НПУ здійснюються заходи щодо внесення змін до Положення в частині фінансування поліції охорони за рахунок коштів Державного бюджету для виплати ОГД в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського. Виплата ОГД ОСОБА_1 буде можлива після внесення зазначених змін в законодавство (а.с.86).

Про отримання вказано листа від ОСОБА_3 ОСОБА_4 повідомило ОСОБА_1 листом від 19.04.2017 року (а.с.87).

Позивач вважав дії протиправними щодо не вирішення питання виплати йому ОГД 03.07.2017 року звернувся до суду в вказаним позовом (а.с.3-11).

Після звернення позивача до суду листом від 17.08.2017 року «Про призначення ОГД» ОСОБА_4 поліції охорони повторно направило до ОСОБА_3 матеріали про призначення ОГД ОСОБА_1, посилаючись на те, що 12.07.2017 року набрав чинності Закон України, яким внесені зміни до ст.97 Закону України «Про національну поліцію», зокрема встановлено право на отримання ОГД поліцейським, яким визначена інвалідність внаслідок захворювання, що отримано під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Також постановою КМУ від 12.07.2017 року №496 внесені змінив Положення про ОСОБА_2 поліцію щодо виплати гарантованою з боку держави ОГД у тому числі поліцейським поліції охорони за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для ОСОБА_2 поліції (а.с.98).

21.08.2017 року начальником ОСОБА_3 поліції охорони затверджений висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у звязку з інвалідністю у розмірі 144000,00грн. (а.с.99).

Листом від 22.08.2017 року «Про повернення матеріалів» ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_4 про затвердження висновку про призначення ОГД ОСОБА_1 та зазначив, що відповідно до Порядку №4 ОГД виплачується за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання поліції. З цією метою до фінансового підрозділу ОСОБА_2 поліції подається розрахунок потреби в коштах для виплати ОГД за встановленою формою (додаток №3 до Порядку №4) (а.с.100). Вказаний лист отриманий ОСОБА_4 28.08.2017 року.

28.08.2017 року ОСОБА_4 направили на адресу ОСОБА_3 фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку НПУ розрахунок потреби в коштах для виплати ОГД ОСОБА_6 у сумі 144000,00грн. за встановленою формою (додаток №3 до Порядку №4) (а.с.101-103), у звязку з чим ОСОБА_4 звернулось до суду з клопотанням про зупинення провадження по справі до 15.11.2017 року для вирішення питання щодо виплати позивачу нарахованої ОГД (а.с.144-146). Ухвалою суду від 27.09.2017 року у задоволенні клопотання відмовлено з урахуванням думки позивача та його представника, які вважають, що тільки рішення суду змусить відповідачів здійснити виплату ОГД позивачу.

Правовідносини, які виникли між сторонами стосуються питання нарахування та виплати ОГД позивачу ОСОБА_1, якому встановлена інвалідність, причиною якої відповідно до висновку МСЕК є захворювання, повязане зі службою в органах внутрішніх справ.

Закон України «Про ОСОБА_2 поліцію» визначає правові засади організації та діяльності ОСОБА_2 поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в ОСОБА_2 поліції України, у тому числі питання соціального захисту поліцейських (розділ ІХ).

Згідно зі ст.97 Закону в редакції яка діяла до 12.07.2017 року, тобто на час звернення позивача, ОГД в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі, зокрема, визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті (п.4).

Таким чином, ст.97 Закону України повязувала виплату ОГД поліцейським, які визнані інвалідами внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції.

Позивач у позові зазначив, що всі неузгодженості у нормативному регулюванні питань призначення і виплати ОГД не повинні позбавляти права на отримання ОГД особу, яка втратила працездатність у звязку з проходженням служби в органах внутрішніх справ, однак продовжувала публічну службу в органах ОСОБА_2 поліції.

Суд вважає вказані доводи позивача обґрунтованими, оскільки ст.22 Конституції України визначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію» було встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання ОГД, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про ОСОБА_2 поліцію".

При цьому вказаними положеннями п.15 був доповнений Законом України від 23.12.2015 року №900-VIII, тобто після набрання 07.11.2015 року чинності самого Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію»

Ст. 97 Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію» в редакції до 12.07.2017 року не передбачала виплату ОГД поліцейським, яким встановлена інвалідність внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в в органах внутрішніх справ, що не відповідало вимогам ст.22 Основного Закону України.

12.07.2017 року (після звернення позивача до суду з даним позовом) набрав чинності Закон України від 08.06.2017 року №2097-VIIІ «Про внесення змін до ст.97 Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію» щодо виплати ОГД поліцейському», та з урахуванням змін, зокрема, відповідно до п.4 ч.1 ст.97 ОГД призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Крім того, Прикінцевими положеннями Закону України від 08.06.2017 року №2097-VIIІ встановлено, що право на отримання ОГД в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності мають поліцейські з числа осіб, зазначених у п.3-6 ч.1 ст.97 Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію», які визнані інвалідами або отримали поранення до набрання чинності цим Законом.

Також визначено Кабінету Міністрів України у місячний строк з дня опублікування цього Закону привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити прийняття та приведення у відповідність із цим Законом нормативно-правових актів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади.

КМУ 12.07.2017 року прийняв постанову №496 «Про внесення змін до Положення про ОСОБА_2 поліцію», якою внесені зміни у тому числі у пп. 9 п.5 Положення щодо фінансування НПУ та у новій редакції визначено, що ОСОБА_2 поліція з метою організації своєї діяльності фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України (за винятком діяльності поліції охорони, яка утримується за рахунок коштів від надання послуг з охорони, які здійснюються на договірних засадах, крім виплат гарантованої з боку держави одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що здійснюються за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для ОСОБА_2 поліції), інших джерел, не заборонених законом, а також забезпечує ефективне і цільове їх використання.

З урахуванням викладеного щодо внесених змін до законодавства, а також здійснених відповідно до них дій ОСОБА_4 поліції охорони та ОСОБА_3 поліції охорони, направлених на вирішення питання щодо нарахування на виплати ОГД ОСОБА_1, суд вважає неспроможними доводи позивача та його представника, що вирішення питання щодо нарахування та отримання позивачем ОГД можливо лише у судовому порядку.

Відповідачами не заперечується право позивача на отримання ОГД та з урахуванням змін внесених до законодавства ними здійснюються відповідні заходи з урахуванням наданих повноважень щодо нарахування та виплати ОГД ОСОБА_1

Відповідно до ч. 2 ст.97 Закону України «Про ОСОБА_2 поліцію» порядок та умови виплати ОГД в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом МВД від 11.01.2016 року затверджений Порядок №4, якій визначає механізм оформлення і виплати ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Згідно з вказаним Порядком №4 заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається Голові ОСОБА_2 поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Формування пакета документів для призначення та виплати ОГД у поліції здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ОСОБА_2 поліції, фінансовими підрозділами головних управлінь ОСОБА_2 поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці цих органів та фахівцями військово-лікарської комісії.

Фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2.

Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє:

в апараті ОСОБА_2 поліції - Голова ОСОБА_2 поліції України або особа, на яку покладено виконання таких функцій;

у міжрегіональних органах ОСОБА_2 поліції - начальник органу або особа, на яку покладено виконання таких функцій;

у головних управліннях ОСОБА_2 поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві - начальник Головного управління ОСОБА_2 поліції або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Розрахунок потреби в коштах для виплати ОГД в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається структурним підрозділом до фінансового підрозділу ОСОБА_2 поліції за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Виділення коштів для виплати ОГД здійснюється фінансовим підрозділом ОСОБА_2 поліції шляхом розподілу асигнувань на зазначені цілі в межах коштів, передбачених державним бюджетом для ОСОБА_2 поліції України.

ОГД виплачується у порядку черговості відповідно до дати прийняття рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання органів поліції.

Позивач до ОСОБА_4 поліції охорони предявив наступні позовні вимоги:

- зобов'язати ОСОБА_4 поліції охорони вирішити питання про призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням II групи інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у відповідності до вимог Порядку № 4 за його заявою від 29.03.2017 року, та скласти відповідний висновок.

- розрахунок та висновок для виплати йому - ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, яка настала внаслідок захворювання, що сталося в період проходження служби в органах внутрішніх справ поліції подати для виплати до до фінансового підрозділу ОСОБА_2 поліції.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 15.08.2017 року складений висновок про призначення ОГД ОСОБА_1 у звязку з інвалідністю, право на отримання якої набуте 21.02.2017 року, у розмірі 144000,00грн.(а.с.99).

Матеріали для вирішення питання щодо виплати ОГД ОСОБА_1 разом з розрахунком потреби у коштах для виплати ОГД направлені на адресу ОСОБА_3 фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку НПУ (а.с.101-103).

Щодо відповідача ОСОБА_3 поліції охорони позивач просив визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_3 поліції охорони щодо невирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги йому - ОСОБА_1 за заявою від 29.03.2017 року.

З урахуванням Порядку №4 до повноважень ОСОБА_3 поліції охорони відноситься затвердження/ відмова висновку про призначення ОГД ОСОБА_1 у звязку з інвалідністю. Висновок від 15.08.2017 року складений ОСОБА_4 затверджений начальником ОСОБА_3 охорони праці 21.08.2017 року та листом від 22.08.2017 року повернутий ОСОБА_4 для складання за встановленою формою розрахунку потреби в коштах для виплати ОГД на направлення Управліннямйого до фінансового підрозділу ОСОБА_2 поліції.

Такими чином, позовні вимоги позивача до ОСОБА_4 поліції охорони, ОСОБА_3 поліції охорони задоволенню не підлягають, оскільки на час розгляду справи відповідачі виконали вказані дії.

Позивач до НПУ предявив наступні позовні вимоги:

- визнати незаконним та скасувати рішення НПУ, що оформлене листом ОСОБА_3 поліції охорони № 1474/43/6/02-2017від 05.04.2017 року про повернення без розгляду матеріалів про призначення та виплату одноразової грошової допомоги йому - ОСОБА_1 у зв'язку із встановленням II групи інвалідності;

- стягнути з НПУ на його користь 50000 грн. компенсації завданої моральної шкоди.

- стягнути з НПУ на його на користь інфляційні збитки у сумі 25470,08 грн.

- стягнути з НПУ його на користь витрати пов'язані з наданням правової допомоги в розмірі 8 000 грн.

Позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення НПУ, що оформлене листом ОСОБА_3 поліції охорони № 1474/43/6/02-2017від 05.04.2017 року про повернення без розгляду матеріалів про призначення та виплату одноразової грошової допомоги йому - ОСОБА_1 у зв'язку із встановленням II групи інвалідності.

Проте позивачем не надано жодного доказу, що рішення що оформлене листом ОСОБА_3 поліції охорони № 1474/43/6/02-2017від 05.04.2017 року, прийняте саме НПУ. Надати відповідні докази та визначити відповідача пропонувалось судом при залишенні позову без руху (а.с.33-37). Проте таки докази щодо прийняття рішення, яке оформлене листом ОСОБА_3 поліції охорони № 1474/43/6/02-2017від 05.04.2017 року, саме НПУ до суду не надані на виконання ухвали суду, не надані і під час судового розгляду справи, у звязку з чим вказані вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.2 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю субєкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами у порядку цивільного або господаського судочинства.

Судом встановлено, що спірних правовідносин між позивачем та НПУ не виникло, оскільки саме НПУ не порушувало прав та інтересів позивача, жодного рішення відносно нього не приймало. З цих підстав є правомірними доводи представника НПУ, що ОСОБА_2 поліція України визначена позивачем ОСОБА_1 у якості відповідача не обґрунтовано. Відповідно не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з НПУ компенсації завданої моральної шкоди, інфляційних збитків, витрат пов'язаних з наданням правової допомоги.

При цьому суд також вважає, що позивачем не надані належні докази щодо понесених витрат на правову допомогу.

Статтею 87 КАС України визначено, що до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно ст.90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Таким чином, компенсація витрат на правову допомогу встановлюється у граничному розмірі за годину роботи адвоката, або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором.

У договорі від 22.06.2017 року, укладеному позивачем з адвокатом зазначено, що за правову допомогу клієнт сплачує адвокату 8000,00грн. та надана квитанція від 30.06.2017 року про сплату позивачем адвокату 8000,00грн. (а.с.29-30). Позивачем не надані належні докази щодо розрахунку погодинної вартості послуг, загального часу роботи щодо підготовки позову та здійснення інших послуг.

Статтею 86 КАС України визначено, що, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч.ч.1,4 ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, розглянувши позовну заяву у межах позовних вимог відповідно до ст.11 КАС України, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 поліції України, ОСОБА_3 поліції охорони ОСОБА_2 поліції України, ОСОБА_4 поліції охорони в Одеській області НПУ, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 казначейська служба України, про визнання незаконним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання постанови у порядку ст.160,167,185-187 КАС України.

Головуючий суддя Е.В. Катаєва

Суддя О.Г. Гусев

Суддя О.Я. Бойко