Справа № 709/1925/17
Суддя: Чубай В. В.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 709/1925/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання Данілової О.С.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП № 4 Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом до інспектора СРПП № 4 Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_2 (далі відповідач) про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14 жовтня 2017 року відповідно до оскаржуваної постанови відповідач притягнув його до адміністративної відповідальності за

ч. 1 ст. 122 КУпАП України та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень, оскільки ним порушено вимоги дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена». Вважав вказану постанову незаконною і необґрунтованою, та такою, що винесена з порушенням його прав, а також вимог чинного законодавства. Зокрема, вказував на порушення відповідачем вимог ст.ст. 254, 258 щодо не складення протоколу про адміністративне правопорушення,

ст.ст. 245, 278, 279 КУпАП щодо не зясування всіх обставин вчинення адміністративного правопорушення та порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також стверджував про порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. При цьому, посилаючись на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі

№ 5-рп/2015, наполягав, що дії відповідача є протиправними та незаконними, оскільки постанову про притягнення до адміністративної відповідальності винесено на місці його вчинення, а не за місцем вчинення. Так, фактично без проведення будь-якого розгляду позивачу було повідомлено про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та складено оскаржувану постанову.

У судовому засіданні позивач підтримав адміністративний позов, просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Додатково пояснив, що фактично як такого розгляду адміністративних матеріалів не було, а в нього просто забрали водійське посвідчення і через деякий час повернули разом з оскаржуваною постановою, внаслідок чого він був позбавлений можливості захистити себе. При цьому весь час він спілкувався з одним патрульним, який поводився нахабно, в той час як оскаржувана постанова була винесена іншою патрульною, тобто відповідачем.

Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Будь-яких клопотань чи письмових заперечень від відповідача до суду не надходило.

Заслухавши пояснення позивача, враховуючи приписи ч. 4 ст. 128 КАС України, суд у звязку з неприбуттям відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, ухвалив розгляд справи не відкладати, оскільки її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Постановою у справі про адміністративне правопорушення від 14 жовтня 2017 року серії ПС2 № 549887 (а.с. 3), винесеною відповідачем, позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 255,00 гривень. Відповідно до змісту постанови позивач, керуючи транспортним засобом марки «ЗАЗ-Daewoo TF 699 P» (д.н.з. НОМЕР_1), 14 жовтня 2017 року у м. Золотоноша по вул. Новоселівській здійснив зупинку у зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п. 8.4 Правил дорожнього руху України.

За змістом ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Позивач у судовому засіданні проти факту порушення ним вимог знаку 3.34 «Зупинку заборонено» не заперечував. Водночас звертав увагу суду, що вказане порушення допущено ним ненавмисно, а внаслідок того, що 14 жовтня 2017 року був базарний день, у звязку з чим по

вул. Новоселівській у місті Золотоноша було велике скупчення припаркованих транспортних засобів, за якими він не побачив зазначений дорожній знак. Проте такі фактичні обставини під час винесення оскаржуваної постанови враховані не були. Більше того, позивач взагалі був позбавлений можливості довести до відповідача свою позицію, надати пояснення.

Судом встановлено, що доводи позивача про незаконність розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, та без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, є неприйнятними з огляду на наступне.

За пунктом 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Так, згідно з ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, з-поміж іншого, справи про порушення правил дорожнього руху, зокрема щодо адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2, 3 і 5 ст. 122 КУпАП.

Частиною 2 цієї статті Кодексу встановлено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП встановлено, що у випадках, передбачених ч. 1 та 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Отже, оскільки позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене

ч. 1 ст. 122 КУпАП, розгляд якого відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції, то відповідач мав право на місці вчинення правопорушення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Наведені норми КУпАП узгоджують з Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від

7 листопада 2015 року № 1395) (далі Інструкція), згідно з п. 1 розділу ІІІ якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Пунктом 2 розділу ІІІ вказаної Інструкції встановлено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ч. 1, 2 і 3 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Посилання ж позивача на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі № 5-рп/2015 є помилковим, оскільки у вказаному рішенні тлумачення надавалося застарілій редакції ст. 258 КУпАП, тобто до внесення до неї змін Законом України від 14 липня 2015 року № 596-УІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», відповідно до змісту яких на справи, що віднесено до компетенції Національної поліції, розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 КУпАП щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.

Разом з тим відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення, зокрема є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Разом з тим зі змісту позову та пояснень позивача, наданих у судовому засіданні, вбачається, що відповідачем всупереч покладених на неї обовязків вказані вище вимоги та встановлена законом процедура розгляду адміністративних матеріалів дотримані не були, внаслідок чого порушено права та законні інтереси позивача. Зокрема, позивача було позбавлено можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас відповідач не надала суду будь-яких доказів правомірності своїх дій у заперечення до адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що постанову у справі про адміністративне правопорушення, винесену органами Національної поліції, може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може, з-поміж іншого, скасувати постанову і закрити справу.

Частиною 2 ст. 162 КАС України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання дій відповідача протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження.

Частиною 3 ст. 288 КУпАП передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

За таких обставин судовий збір слід віднести на рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 11, 71-72, 158-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП № 4 Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Визнати дії інспектора СРПП № 4 Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_2 щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення від 14 жовтня 2017 року серії ПС2 № 549887 про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст. 122 КУпАП, до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 255,00 гривень протиправними.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення від 14 жовтня 2017 року серії ПС2 № 549887, винесену інспектором СРПП № 4 Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 255,00 гривень скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Судовий збір слід віднести на рахунок Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Чорнобаївський районний суд Черкаської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.В. Чубай