Справа № 521/17009/17
Суддя: Гуревський В. К.
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/521/429/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 листопада 2017 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Гуревський В.К., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Малиновського об'єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Одесі про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 із адміністративним позовом до Малиновського об'єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Одесі, просив зобов'язати Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду в м. Одесі здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 1466,0 гривень відповідно до довідки апеляційного суду Одеської області №290 від 06 вересня 2017 року, починаючи з часу призначення довічного грошового утримання, тобто з 13 грудня 2016 року.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 вказав, що рішенням Вищої ради юстиції №3107/0/15-16 від 08 грудня 2016 року ОСОБА_1 звільнений з посади судді апеляційного суду Одеської області у відставку. 13 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси (зараз - Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду в м. Одесі) з пакетом документів, підготовлених апеляційним судом Одеської області, та поданням для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Згідно довідки апеляційного суду Одеської області №296 від 13 грудня 2016 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання сума вказаної винагороди на 12 грудня 2016 року, тобто на момент звільнення, складала 28160,0 гривень: посадовий оклад - 17600,0 гривень надбавка за вислугу років - 10560,0 гривень. На підставі цієї довідки ОСОБА_1 було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 13 грудня 2016 року.

Наприкінці серпня 2017 року ОСОБА_1 стало відомо, що у вищезазначену довідку не була включена сума щорічної матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 1466,0 гривень. 06 вересня 2017 року апеляційним судом Одеської області в додаток до довідки №296 від 13 грудня 2016 року була видана нова довідка №290 від 06 вересня 2017 року про суддівську винагороду в сумі 29626,0 гривень, в яку крім посадового окладу в розмірі 17600,0 гривень та надбавки за вислугу років в розмірі 10560,0 гривень була включена сума матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 1466,0 гривень (1/12 частина щорічної матеріальної допомоги на оздоровлення). 13 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 відповідно до довідки №290 від 06 вересня 2017 року. Однак листом від 25 вересня 2017 року №175/К-1, який ОСОБА_1 отримав 05 жовтня 2017 року, відповідач Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі відмовив ОСОБА_1 в перерахунку. Відмовляючи в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі виходив з того, що законодавством не передбачено врахування матеріальної допомоги на оздоровлення в суддівську винагороду. Позивач вважає відмову відповідача такою, що порушує його права судді у відставці та не відповідає чинному законодавству, тому він вимушений звернутися з цим позовом за захистом своїх законних прав та інтересів.

На час розгляду справи відповідач Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду в м. Одесіне надав заперечення проти позову у встановлений законом строк та порядок.

Сторони в судове засідання не викликались, оскільки справа розглядається в порядку скороченого провадження без присутності сторін відповідно до ст. 183-2 КАС України. Матеріалів в справі достатньо для ухвалення судового рішення.

Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Рішенням Вищої ради юстиції №3107/0/15-16 від 08 грудня 2016 року ОСОБА_1 звільнений з посади судді апеляційного суду Одеської області у відставку.

13 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси (зараз - Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду в м. Одесі) з пакетом документів, підготовлених апеляційним судом Одеської області, та поданням для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Згідно довідки апеляційного суду Одеської області №296 від 13 грудня 2016 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання сума вказаної винагороди на 12 грудня 2016 року, тобто на момент звільнення, складала 28160,0 гривень: посадовий оклад - 17600,0 гривень надбавка за вислугу років - 10560,0 гривень.

На підставі цієї довідки ОСОБА_1 було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 13 грудня 2016 року.

Наприкінці серпня 2017 року ОСОБА_1 стало відомо, що у вищезазначену довідку не була включена сума щорічної матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 1466,0 гривень.

06 вересня 2017 року апеляційним судом Одеської області в додаток до довідки №296 від 13 грудня 2016 року була видана нова довідка №290 від 06 вересня 2017 року про суддівську винагороду в сумі 29626,0 гривень, в яку крім посадового окладу в розмірі 17600,0 гривень та надбавки за вислугу років в розмірі 10560,0 гривень була включена сума матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 1466,0 гривень (1/12 частина щорічної матеріальної допомоги на оздоровлення).

13 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 відповідно до довідки №290 від 06 вересня 2017 року.

Однак листом від 25 вересня 2017 року №175/К-1, який ОСОБА_1 отримав 05 жовтня 2017 року, відповідач Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі відмовив ОСОБА_1 в перерахунку.

Відмовляючи в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі виходив з того, що законодавством не передбачено врахування матеріальної допомоги на оздоровлення в суддівську винагороду.

Згідно ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У відповідності до ч. 1 ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В силу вимог ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України.

У відповідності до п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

Пунктами 8 ч. 5 статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням.

У відповідності до ч. 6 статті 47 вищезазначеного Закону при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

В пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосудця, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості. Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності. Право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Щомісячне довічне грошове утримання судці у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага. Статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, право на отримання виплат (пенсії, щомісячного довічного грошового утримання), рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

При цьому, в п. 2 резолютивної частини вищезазначеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що за змістом статті 126 Конституції України положення ч. 3 статті 11 Закону України "Про статус судців" у взаємозв'язку з ч. 8 статті 14 Закону України «Про судоустрій України» (в редакціях, що були чинними на час розгляду справи судом) треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності судців і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

В п. 3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення судців, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України «Про статус суддів». Згідно ч. 1 статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Це положення передбачає і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України (абзац восьмий пункту 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання). Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності, що закріплюється у статті 126 Конституції України, і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, за нормами якого ОСОБА_1 був звільнений у відставку та йому і призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, а також Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, на норми якого посилається Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі у своїй відмові в перерахунку, містять IX розділ «Забезпечення суддів».

Перелік складових суддівської винагороди міститься у статтях 133 та 135 розділу «Забезпечення судців».

Крім того, статтею 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ (IX розділ) передбачено надання суддям щорічної оплачуваної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Виплату допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачено і статтею 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ (IX розділ), на норми якого посилається Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, тобто виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачена спеціальним законом, яким регулюється забезпечення судді, і вона носить систематичний характер.

Частиною 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судці у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судці понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У пункті 4 рішення від 08 червня 2016 року №4-рп/2016 Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення, зокрема: «частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус судців» від 07 липня 2010 року №2453-VІ у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус судців» від 07 липня 2010 року №2453-VІ до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-УІІІ, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судці, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Грошове утримання судді - це його заробітна плата, тобто винагорода за виконану роботу.

Поняття заробітної плати передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці»: заробітна плата - це винагорода у грошовому виразі, що виплачується працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вищезазначеного Закону визначено структуру заробітної плати до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до п. п. 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713, допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

З правил вищезазначеної діючої Інструкції № 5 «Зі статистики заробітної плати» вбачається, що матеріальна допомога на оздоровлення відноситься до заохочувальних і компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, її виплата передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, і вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто, матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат та входить до структури заробітної плати.

За нормами ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 у відсотковому відношенні саме до заробітної плати, а не тільки до суддівської винагороди, передбачено визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з допомоги на оздоровлення нараховувався та був сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, вона включена в оподатковуваний дохід судді, входить до фонду оплати його праці, тобто є складовою грошового утримання судді, тому допомога на оздоровлення повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

В п. 2.1 Порядку надання документів для призначення і виплати щомісячного грошового утримання суддям у відставці,затвердженим постановою ПФУ від 25 січня 2008 року, із змінами від 11 лютого 2013 року, який діяв на час мого звільнення у відставку, передбачено надання довідки саме про заробітну плату судді за формою Додатка №2.

Форма довідки про заробітну плату передбачала крім окладу, надбавок, доплат та премій, ще інші виплати.

Вказана редакція довідки була змінена тільки 20 березня 2017 року, тобто після звільнення ОСОБА_1 у відставку.

Відповідно до п. 4 розділу І зазначеного Порядку у разі, якщо до заяви про призначення щомісячного довічного утримання додані не всі необхідні документи, орган, що призначає щомісячне довічне утримання, письмово повідомляє про те, які документи необхідно подати додатково.

Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі не дотримався зазначеного обов'язку, чим порушив права ОСОБА_1, позбавивши можливості надати довідку встановленої форми.

На підставі звернення ОСОБА_1 до апеляційного суду Одеської області наприкінці серпня 2017 року була видана довідка №290 від 06 вересня 2017 року, яка відображує дійсний розмір ОСОБА_1 грошового утримання на час звільнення у відставку.

Крім того, відмовляючи в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання, Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі послався на Закону «Про судоустрій та статус суддів» 02 червня 2016 року № 1402-VIII, не врахувавши, що згідно Прикінцевих та перехідних положень до цього Закону ОСОБА_1 звільнений у відставку за законом «Про судоустрій та статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ.

На час звільнення ОСОБА_1 у відставку ніяких змін щодо питання про нарахування щомісячного довічного грошового утримання у відсотковому відношенні до грошового утримання працюючого судді, в Закон від 07 липня 2010 року № 2453-VІ не вносилось.

Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі також не врахував правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 01 липня 2014 року в справі №21-244а14, відповідно до якої правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Право на призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання виникло до 2016 року, оскільки він має стаж суддівської роботи більше 28 років.

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо судців: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року №(2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Згідно зі ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів - суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Відмовляючи ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі безпідставно відмовився здійснити такий перерахунок, порушуючи не тільки права ОСОБА_1, але й принцип незалежності суддів.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормою прямої дії. Гарантується звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до статті 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 66 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом під час розгляду позову встановлені обставини, які підтверджують позов, та які враховуються судом при винесенні постанови.

Згідно зі ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Судом враховується положення ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Способи захисту прав та законних інтересів позивача (невичерпний перелік) передбачені ст. 105 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення. Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Статтею 58 Конституції України не передбачено зворотної дії в часі Законів та інших нормативно-правових актів, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 8, 17, 19, 22, 46, 58, 64, 92, 126 Конституції України, ст. ст. 43, 44 Закону України «Про статус суддів», ст. ст. 47, 48, 133 - 136, 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст. 7-9, 11, 71, 99, 158, 160, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобов'язати Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду в м. Одесі здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 1466,0 гривень відповідно до довідки апеляційного суду Одеської області №290 від 06 вересня 2017 року, починаючи з часу призначення довічного грошового утримання, тобто з 13 грудня 2016 року.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ: Гуревський В.К.