Справа № 815/5542/17
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5542/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потоцької Н.В.
розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ТВО командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 про визнання протиправним, скасування рішення (наказу) про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ТВО командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 , в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 № 416 від 30.09.2017 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника командира військової частини - начальника тилу НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 у вигляді дисциплінарного стягнення «Догана».

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржуваний наказ про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді «Догани» № 416 від 30.09.2017 року винесений відповідачем необгрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, з порушенням вимог Дисциплінарного статуту ЗС України та відомчої Інструкції

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги з підстав, викладених в адміністративному позові та наданих в судовому засіданні поясненнях.

Відповідач проти позову заперечував зазначивши, що службове розслідування по факту відсутності майора ОСОБА_1 проведено відповідно до наказу № 393 від 20.09.2017 р. В ході службового розслідування відсутність майора ОСОБА_1 на службі з 14 год. 00 хв. до 16 год. 40 хв., що є порушенням.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, особи, які приймали участь у справі просили суд продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи наявні всі необхідні письмові докази в обгрунтування правових позицій висловлених сторонами по справі.

Розглянувши подані позивачем документи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_1 06 березня 2015 року підписав контракт з командувачем оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах офіцерського складу (а/с. 15-17).

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу, Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" (далі - Дисциплінарний статут), Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" (далі - Статут внутрішньої служби).

Згідно зі ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Одним із видів такої служби є військова служба за контрактом.

Частиною 4 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами статей 1, 2 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів (начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.

Згідно зі ч.1 ст. 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Наведені норми Дисциплінарного статуту дають підстави дійти висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку. При цьому, обов`язок щодо підтримання військової дисципліни та прийняття рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності покладено на командира військової частини (підрозділу), закладу, установи та організації.

Статтею 68 Дисциплінарного статуту передбачено види дисциплінарних стягнень, які можуть бути накладені на молодших та старших офіцерів, а саме: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту.

Відповідно до ст. 83 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно зі ч.2 ст. 86 Дисциплінарного статуту, під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Статтею 97 Дисциплінарного статуту встановлено, що про накладені дисциплінарні стягнення оголошується:

рядовим (матросам) - особисто чи перед строєм;

сержантам (старшинам) - особисто, на нараді чи перед строєм сержантів (старшин);

офіцерському складу та військовослужбовцям військової служби за контрактом - особисто, у письмовому розпорядженні, на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, що вчинив правопорушення.

Крім того, дисциплінарні стягнення можуть оголошуватися в письмовому наказі. Оголошувати дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.

Відповідно до ст. 98 Дисциплінарного статуту, під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Як встановлено судом, наказом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_2 № 416 від 30.09.2017 р., заступнику командира військової частини - начальнику тилу А3783 майору ОСОБА_1 за відсутність на службі у військовій частині НОМЕР_1 з 14.00 до 16.40 20.09.2017 року без дозволу на це командира військової частини НОМЕР_1 оголошена «ДОГАНА».

При цьому, підставою для видачі такого наказу стали матеріали службового розслідування, проведеного по факту відсутності на службі майора ОСОБА_1 , яким встановлено, що 20.09.2017 року тимчасово виконуючим обов`язки заступника командира військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_3 був встановлений факт відсутності на службі майора ОСОБА_1 ,

Відповідно до п.84-86 Статуту, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані.

Згідно п. 1.3 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 № 82 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.03.2004 за № 385/8984 (далі - Інструкція), рішення про проведення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Відповідно до п. 1.5 Інструкції, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа (якщо вона встановлена), стосовно якої воно має бути проведено, термін проведення та посадові особи, яким доручено його провадження.

Службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником) чи доручено іншій посадовій особі.

У разі потреби залучення фахівців до проведення службового розслідування командиром (начальником) призначається комісія у складі групи фахівців на чолі з головою комісії, про що оголошується в наказі.

Крім того, п. 3 Інструкції № 82 передбачено, що розслідуванням повинно бути встановлено: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; умови та причини, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

Відповідно до пп. 4.3 п. 4 Інструкції № 82 посадова особа, яка призначала службове розслідування, проводить бесіду з військовослужбовцем, стосовно якого воно проводилось. За результатами бесіди оформляється аркуш бесіди із зазначенням дати її проведення, а також заперечень, прохань (побажань) особи, стосовно якої проведено службове розслідування. Аркуш бесіди підписується особою, яка проводила бесіду, військовослужбовцем, з яким вона проводилась, присутніми посадовими особами та його безпосереднім начальником. У разі ухилення військовослужбовця від проведення бесіди або відмови підписати аркуш бесіди посадовою особою в ньому робиться відповідний запис про відмову.

Згідно із пп. 5.3., 5.4 п. 5 Інструкції № 82 притягнення військовослужбовця за результатами службового розслідування до відповідальності здійснюється згідно з вимогами чинного законодавства. Дисциплінарне стягнення накладається у терміни, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність згідно з Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що згідно наказу № 403 «Про призначення службового розслідування» т.в.о. командира частини НОМЕР_1 п/п-ком ОСОБА_2 20.09.2017 р., наказано:

До 29 вересня 2017 р. т.в.о. начальника штабу першому заступнику командира військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_4 провести службове розслідування за фактом відсутності на службі після 14 год. 20.09.2017 р. (а/с. 34).

Згідно Акту службового розслідування по факту відсутності на службі майора ОСОБА_1 встановлено, що 20.09.2017 року тимчасово виконуючим обов`язки заступника командира військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_3 був встановлений факт відсутності на службі майора ОСОБА_1 , про що майор ОСОБА_3 рапортом доповів на ім`я в.о. командира частини.

З пояснень майора ОСОБА_1 встановлено, що 20.09.2017 року він до 13.00 з дозволу тимчасово виконуючого обов`язки підполковника ОСОБА_2 перебував на лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону (ВМКЦ ПР) за місцем дислокації м. Одеса, після чого убув до квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса, при чому витратив для переміщення власним транспортом паливо на суму 175 грн. 00 коп.

З пояснень підполковника ОСОБА_2 встановлено, що майор ОСОБА_1 не питав дозволу на убуття до квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса, на телефонні дзвінки з 14.00 до 16.40 не відповідав, відповів на телефонний виклик лише о 16.40, коли до нього телефонував начальник речової служби капітан ОСОБА_5 .

З пояснень начальника фінансово економічної служби військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_6 встановлено, що відшкодування грошей військовослужбовця, який він витратив на пальне для власного автотранспорту, якщо навіть це здійснено для вирішення службових питань, законодавством України та відомчими актами ЗС України не передбачено.

Згідно висновку викладеному у акті, майор ОСОБА_1 був відсутній на службі у військовій частині НОМЕР_1 з 14.00 до 16.40 20.09.2017 року без дозволу на це свого безпосереднього начальника, про своє місцезнаходження нікому не повідомив, на службовий зв`язок не виходив більш, ніж на протязі 30 хвилин (а/с. 35-36).

Отже, проведенню службового розслідування передувало встановлення факту відсутності на службі майора ОСОБА_1 .

Позивач в судовому засіданні, посилаючись на протиправність спірного наказу, зокрема, стверджував, що:

- Акт службового засідання не містить обов`язкового реквізиту «дати»;

- не забезпечено право надання пояснень;

- не ознайомлено із наказом.

Дослідивши правомірність прийняття оскаржуваного наказу, судом встановлено, що Акт службового розслідування не відповідає приписам Інструкції № 82, а саме: згідно розділу 4 «Оформлення результатів розслідування» у акті обов`язково зазначаються:
- посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування;

- обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність чи знімають вину;

- заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

Вказані відомості у Акті службового розслідування по факту відсутності на службі майора ОСОБА_1 відсутні.

Крім того, у верхньому правому куті Акту, міститься резолюція «ЗАТВЕРДЖУЮ ТВО командира військової частини НОМЕР_1 підполковник А.В. Дідур із підписом, однак відсутня дата та місяць, наявний рік « 2017» та печатка.

Отже, Акт службового розслідування складений посадовою особою з порушенням приписів Інструкції № 82.

Крім того, приписами пп. 2.2. визначено, що особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право давати усні та письмові пояснення, робити заяви, подавати документи і порушувати клопотання про витребування та залучення нових документів, опитування відповідних осіб, проведення додаткових ревізій.

В судовому засіданні позивач наголошував на порушенні його права щодо не забезпечення права на надання пояснень щодо службового розслідування по факту відсутності на службі майора ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов`язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України, а згідно з частиною 2 цієї ж статті, невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Правова позиція ВСУ у справі № 6-2801цс15 «Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами».

Отже, обов`язок особи, яка проводить службове розслідування запропонувати надати так пояснення, а у випадку відмови скласти акт у встановленому порядку «про відмову у наданні пояснень.» Така процедура передбачена трудовим законодавством, і є однією з гарантій від безпідставного притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

Щодо не ознайомлення із наказом.Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту.

Відповідно до ст. 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно ст. 84 Дисциплінарного статуту, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Статтею 85 Дисциплінарного статуту визначено, що, службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині). Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністра оборони України.

Згідно ст. 86 Дисциплінарного статуту після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час проведення зазначеного службового розслідування, в порушення вимог п.п. 2.2,2.3 Інструкції позивачу не надано можливість подавати документи, порушувати клопотання про витребування та залучення нових документів, опитування відповідних осіб, для обгрунтування своєї позиції.

В свою чергу, слід зазначити, що посадовими особами, які залучались до проведення службового розслідування, грубо порушено вимоги Інструкції щодо порядку його проведення, передачі матеріалів і висновку розслідування на розгляд особі, уповноваженій приймати рішення щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Зокрема, відповідно до п.4.1 Інструкції за результатами службового розслідування складається акт, у якому серед інших обов`язково зазначаються обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність чи знімають вину, заперечення, клопотання особи, стосовно якої проведено розслідування. Цих обов`язкових вимог, передбачених Інструкцією, не дотримано.

Відповідно до п.4.3 Інструкції посадова особа, яка призначала розслідування, проводить бесіду з військовослужбовцем, стосовно якого воно проводилось. За результатами бесіди оформлюється аркуш бесіди із зазначенням дати її проведення, а також заперечень, прохань особи, стосовно якої проводилось службове розслідування. Аркуш бесіди зберігається з матеріалами службового розслідування.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків.

Щодо прийняття рішення з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення - цей критерій випливає з принципу гласності прийняття рішень та означає, що суб`єкт владних повноважень повинен застосовувати його, приймаючи рішення, що матиме вплив на права, свободи чи інтереси особи, особливо, якщо це рішення може мати несприятливі наслідки для особи. Особа, щодо якої приймають рішення, має право бути вислуханою суб`єктом владних повноважень: вона може наводити обставини та докази на їх підтвердження, правові аргументи тощо. Принцип гласності також вимагає від суб`єкта владних повноважень забезпечити особі доступ до інформації про обставини, які можуть бути покладені в основу рішення. Принцип гласності включає право особи на допомогу з боку суб`єкта владних повноважень у вигляді роз`яснення її прав, процедур тощо, а також право на захист, право мати представника, право знати про рішення, прийняте суб`єктом владних повноважень.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

Оскаржуваний наказ т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 № 416 від 30.09.2017 «Про результати службового розслідування по фіакту відсутності на службі майора ОСОБА_1 » зазначеним критеріям не відповідає.

У рішенні від 20.10.2011 року «Рисовський проти України» ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з пунктом 71 вказаного рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також, акцентуючи увагу на правовій позиції, викладеній Верховним Судом України у Постанові від 16 вересня 2015 року у справі 826/4418/14, яка, в силу приписів ч. 1 ст.244-2 КАС України, є обов`язковою до врахування, стосовно того, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6-8, 71, 86, 128, 167, 186, 254, КАС України суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 № 416 від 30.09.2017 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Потоцька Н.В.