Справа № 200/21455/14-а
Суддя: Женеску Е. В.
Дата ухвалення: 2017-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/200/76/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«29» вересня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Женеску Е.В.

за участю секретаря Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій,-

ВСТАНОВИВ:

Вказана адміністративна справа з 02 грудня 2014 року перебувала в провадженні судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Циганкова В.О.

Згідно автоматичному розподілу справ між суддями зазначену адміністративну справу передано до розгляду судді Женеску Е.В.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. від 10 липня 2015 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради про визнання неправомірними дій прийнято до свого провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Позивачка, з урахуванням неодноразово поданих заяв про уточнення позовних вимог, обґрунтовує позовні вимоги наступним.

01 квітня 2010 року вона подала до відповідача клопотання № 13/4569 про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку. На підставі цього клопотання земельне управління міської ради підготувало проект рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, але у зв'язку з наявністю листа ВАТ «Дніпровський машинобудівний завод» призупинило подальший розгляд клопотання до вирішення питання щодо вилучення з постійного користування ВАТ «ДМЗ». Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.05.2013 року було визнано неправомірною вимогу міської ради про отримання нотаріально завіреної згоди ВАТ «ДМЗ» та зобов'язано міську раду розглянути клопотання позивачки на сесії міської ради. 27 листопада 2013 року міською радою було прийнято рішення № 152/43, яким позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на підставі невідповідності наданої документації вимогам законодавства. Це рішення було прийнято без розгляду клопотання позивачки від 01.04.2010 року і графічних матеріалів, доданих до нього. В подальшому це рішення міської ради було скасовано постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.08.2014 року у справі № 200/11547/14-а. На запит позивачки про місцеперебування її клопотання і графічних матеріалів їй було повідомлено, що клопотання передано до архіву і не може бути повернути для розгляду на сесії, не зважаючи на постанову суду. В подальшому, під час розгляду судом даної справи, відповідач повідомив, що клопотання до архіву не передавалось, а документи зберігаються в Департаменті з корпоративних прав та правового забезпечення міської ради. В подальшому позивачка дізналась, що міською радою було прийнято рішення № 97/60 від 27.08.2010 року про надання дозволу іншим особам на розроблення проекту землеустрою відведення земельних ділянок в районі АДРЕСА_1. Їй також стало відомо, що рішенням Дніпропетровської міської ради № 141/56 від 29.10.2014 року земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, тобто саме ту, щодо якої вона подала своє клопотання і щодо якої відповідача було зобов'язано надати дозвіл на розроблення проект землеустрою, передано у власність ОСОБА_2 ОСОБА_2 значиться у списку 110 громадян, яким було виділено земельну ділянку спільним рішенням Відділу соціального забезпечення і профспілки ВАТ «ДМЗ» № 12 від 02.03.2008 року як працівнику ВАТ «ДМЗ». Позивачка вважає, що землекористувач не мав права надавати земельні ділянки державної чи комунальної власності іншим громадянам, крім того, земельні ділянки в районі АДРЕСА_1 не входять до складу земель, що були передані в постійне користування ВО «ДМЗ», згідно з постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.04.2012 року у справі № 2а-596/11.

Враховуючи викладене, позивачка просила суд: встановити місцеперебування її клопотання № 13/4569 від 01.04.2010 року разом з доданими до нього матеріалами та особу, що відповідає за збереження цих документів. Зобов'язати Дніпровську міську раду повернути клопотання позивачки разом з доданими до нього матеріалами за належністю для розгляду на сесії міської ради. Визнати неправомірними і скасувати рішення міської ради № 97/60 від 27.08.2010 року та № 141/56 від 29.10.2014 року.

Під час розгляду справи відбулась зміна назви відповідача з Дніпропетровської міської ради на Дніпровську міську раду.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що на виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.05.2013 року по справі № 200/2745/13-а Дніпропетровською міською радою було прийнято рішення № 152/43 про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на підставі невідповідності наданої документації вимогам законодавства, отже, питання, що ставиться позивачем у даному позові, вже вирішено, клопотання списано до архіву і не підлягає повторному розгляду.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, причину неявки не повідомила.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Пунктом 1 ч.1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових акт правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 01.04.2010 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки в районі АДРЕСА_1 у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, до клопотання були додані документи, необхідні для прийняття рішення.

Листом Дніпропетровської міської ради № 13/9-3597 від 23.11.2010 року позивача було повідомлено, що земельним управлінням міської ради підготовлено відповідні проекти рішень, але у зв'язку із наявністю листа ВАТ «Дніпропетровський машинобудівний завод» від 26.10.2010 року, продовжити роботу не вбачається можливим до вирішення питання щодо вилучення даної земельної ділянки із постійного користування ВАТ «Дніпропетровський машинобудівний завод».

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.04.2012 року у справі № 2а-596/11 за позовом ОСОБА_5 до Дніпропетровської міської ради, третя особа - ПАТ «Дніпровський машинобудівний завод» визнано безпідставною вимогу міської ради про отримання нотаріальної згоди ВАТ «ДМЗ». Цією ж постановою встановлено, що земельна ділянка в районі АДРЕСА_1 не входить до складу земель, які на підставі Державного акту на право користування землею були передані в користування ДП ДМЗ ім.. В.І.Леніна.

В матеріалах справи також наявна постанова Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.08.2014 року у справі № 200/11547/14-а за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії. З вказаного судового рішення вбачається, що рішенням Дніпропетровської міської ради № 152/43 від 27.11.2013 року ОСОБА_1 було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в районі АДРЕСА_1, у зв'язку з ненаданням до клопотання документів та матеріалів із землеустрою. Вказаним судовим рішенням скасовано рішення Дніпропетровської міської ради № 152/43 від 27.11.2013 року, та зобов'язано Дніпропетровську міську раду надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром в 0,1 га в районі АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську у власність ОСОБА_1, місце розташування якої позначене в доданих картографічних матеріалах. Вказане рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідачем не надано доказів, що ним було виконано рішення суду від 13.08.2014 року, навпаки, із наданих письмових заперечень вбачається, що після прийняття відповідачем рішення № 152/43 питання про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачем не вирішувалось.

В ході розгляду справи судом було встановлено місцезнаходження клопотання позивачки від 01.04.2010 року.

Так, згідно інформації Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради від 03.06.2015 року, розпорядження про передачу зазначеного клопотання від 01.04.2010 року до архіву не оформлювалося, архівна справа № 13/4569 зберігається у відділі підготовки розпорядчих актів управління корпоративних прав департаменту корпоративних прав та правового забезпечення (а.с. 36-37).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються ними у своїй діяльності, а також актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими в межах їхньої компетенції.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключною компетенцією міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно ст. 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ст. 118 Земельного Кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

З огляду на зазначене, враховуючи, що клопотання від 01.04.2010 року досі не було розглянуто на сесії Дніпропетровської міської ради після скасування рішення Дніпропетровської міської ради № 152/43 від 27.11.2013 року, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині зобов'язання Дніпровську міську раду повернути клопотання позивачки разом з доданими до нього матеріалами за належністю для розгляду на сесії міської ради.

Відповідно до ч.2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як зазначалося вище, місцеперебування клопотання ОСОБА_1 встановлено під час розгляду зазначеної справи.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог щодо визнання неправомірними та скасування рішень Дніпропетровської міської ради № 141/56 від 29.10.2014 року та №97/60 від 27.08.2010 року необхідно відмовити, оскільки з наданих позивачкою картографічних матеріалів неможливо зробити висновок, що земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1, яку на підставі зазначених рішень відповідача передано у власність ОСОБА_2, є саме тією земельною ділянкою, щодо якої було подано клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. Більше того, як вбачається із рішення № 141/56 від 29.10.2014 року, ОСОБА_2 надано земельну ділянку площею 0,0900 га, в той час як в постанові Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.08.2014 року у справі № 200/11547/14-а йде мова про земельну ділянку площею 0,1 га.

Таким чином, позивачкою не доведено, що рішеннями відповідача № 141/56 від 29.10.2014 року та №97/60 від 27.08.2010 року порушуються її права та інтереси.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 8, 11, 17, 18, 70-71, 94, 158-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій - задовольнити частково.

Зобов'язати Дніпровську міську раду повернути клопотання ОСОБА_1 № 13/4569 від 01 квітня 2010 року разом з доданими до нього матеріалами за належністю для розгляду на сесії міської ради.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску