Справа № 201/13288/17
Суддя: Ткаченко Н. В.
Дата ухвалення: 2017-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/201/373/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2017р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку скороченого провадження в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України у м. Дніпрі про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

18.10.2017р. ОСОБА_1 звернулась до ЦОУ ПФУ у м. Дніпрі про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії (а.с. № 4 - 7).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 21.09.2017р. було відкрито скорочене провадження у адміністративній справі №201/13288/17 (а.с. № 20).

В обґрунтування позовних вимог, позивачка посилалася на те, що вона працює в прокуратурі Дніпропетровської області на посаді прокурора аналітично-методичної групи відділу забезпечення державного обвинувачення у регіоні управління підтримання державного обвинувачення в суді (п. 13 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про прокуратуру»).

Згідно з даними трудової книжки позивачка працює в органах прокуратури Дніпропетровської області з 18.04.1994р. по цей час. Тобто стаж роботи на посадах прокурорів складає 23 роки 4 місяці 5 днів (станом на 21.08.2017р. - дату звернення позивачки до відповідача з заявою про призначення пенсії).

Вважаючи, що набула право на призначення пенсії за вислугу років, 21.08.2017р. позивачка звернулась до ЦОУ ПФУ в м. Дніпрі з заявою про призначення їй пенсії за вислугу років на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Однак, листом № 16538/06/12 від 23.08.2017р., відповідач відмовив у призначенні пенсії, посилаючись на норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р., яким передбачено, що з 01.06.2015р. скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про Кабінет Міністрів України», «Про статус народного депутата України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Позивачка вважає дії відповідача щодо відмови в призначенні їй пенсії за вислугу років на підставі ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» протиправними, у зв'язку з чим і звернулась до суду з даним позовом.

30.10.2017р. до суду надійшли заперечення, підписані начальником управління Кучер Т.П., в яких вона просила відмовити в задоволені позову, посилаючись на те, що вимоги позивачки про призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про прокуратуру» є безпідставними, оскільки вона не має достатнього стажу роботи на посадах прокурора. Стаж роботи на посадах прокурорів у позивачки становить 5 років 2 місяців 13 днів, а має бути не менше 13 років (а.с. № 23 - 26).

У відповідності до положень ст. 1832 КАС України справа розглядається в порядку скороченого провадження.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що в задоволені позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює в прокуратурі Дніпропетровської області на посаді прокурора аналітично-методичної групи відділу забезпечення державного обвинувачення у регіоні управління підтримання державного обвинувачення в суді (а.с. № 12 - 16).

20.08.2017р. позивачка звернулась до Управління із заявою та документами для призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону України "Про прокуратуру". Позивачці було повідомлено листом Управління від 23.08.2017р. №16538/06/12 про відсутність підстав для призначення пенсії, виходячи з наступного. Згідно з ч. 5 „Прикінцевих положень" ЗУ „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015р. № 213-УІІІ, визначено, що з 01.06.2015р. скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначаються пенсії, зокрема, відповідно до Закону України „Про прокуратуру" (а.с. № 17 - 19).

Зазначена норма Закону від 02.03.2015р. № 213-УІІІ вказує на те, що у разі неприйняття до 01.06.2015р. Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника - консультанта народного депутата України.

Вказаний закон, яким скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України "Про прокуратуру" підписаний Президентом України, опублікований в газеті "Голос України" № 44 від 12.03.2015р. та набрав чинності 01.04.2015р.

Таким чином, з 01.06.2015р. норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України "Про прокуратуру" скасовано на підставі Закону № 213-VIII. Саме таких висновків дійшла колегія суддів Вищого адміністративного суду України в ухвалі від 07.04.2016р. № К/800/48167/15.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Як випливає з Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999р. № 1/99-рп, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони_настали або мали місце.

Частиною першою статті 86 Закону № 1697-VII від 14.10.2014р. встановлено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема:

з 1 жовтня 2016р. по 30 вересня 2017р. - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Статтею 15 визначено статус прокурора, а саме прокурором органу прокуратури є: 1) Генеральний прокурор України;2) перший заступник Генерального прокурора України; 3) заступник Генерального прокурора України; 4) заступник Генерального прокурора України - Головний військовий прокурор; 4-1) заступник Генерального прокурора України - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 5) керівник підрозділу Генеральної прокуратури України; 6) заступник керівника підрозділу Генеральної прокуратури України; 7) прокурор Генеральної прокуратури України; 8) керівник регіональної прокуратури; 9) перший заступник керівника регіональної прокуратури; 10) заступник керівника регіональної прокуратури; 11) керівник підрозділу регіональної прокуратури; 12) заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури; 13) прокурор регіональної прокуратури; 14) керівник місцевої прокуратури; 15) перший заступник керівника місцевої прокуратури; 16) заступник керівника місцевої прокуратури; 17) керівник підрозділу місцевої прокуратури; 18) заступник керівника підрозділу місцевої прокуратури; 19) прокурор місцевої прокуратури.

Згідно наданих позивачкою документів, стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, які зараховуються до вислуги років, становить 23 років 04 місяці 5 днів, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів 5 років 2 місяці 13 днів.

За встановленого, вимоги позивачки про призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону України "Про прокуратуру" є безпідставними, оскільки позивачка не має достатнього стажу роботи на посадах прокурора. Як зазначалося вище, стаж роботи на посадах прокурорів становить 5 років 2 місяці 13 днів.

Згідно з даними трудової книжки на теперішній час позивачка продовжує працювати в органах прокуратури Дніпропетровської області (а.с. № 12 - 16).

Частиною п'ятнадцятою статті 86 Закону 14.10.2014р. N 1697-VII (в редакції Закону № 1774-УІІІ від 06.12.2016р.) визначено, що тимчасово, у період по 31.12.2017р.: особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10.12.2015р. № 889-УІІІ "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Приймаючи до уваги, що позивачка на даний час працює на посаді, яка передбачена Законом України "Про прокуратуру" вимога про виплату пенсії є безпідставною.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До того ж, Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015р. № 213-УІІІ, яким, зокрема, керувався відповідач при прийнятті рішення про відмову позивачці в призначенні пенсії за вислугу років на час розгляду даної справи є чинним і не визнаний неконституційним, а тому підлягає до застосування всіма юридичними та фізичними особами. З тих же причин не можна говорити про звуження змісту та обсягу прав і свобод гарантованих Конституцією України.

Стосовно Рішень Конституційного Суду України щодо розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, відповідно до яких зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, Управління вважає, що згідно статті 22 Загальної декларації з прав людини розміри соціальних виплат допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011р. № 20-рп/2011, визначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадянина та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень (абзац сьомий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення). При цьому Конституційним Судом України взято до уваги статтю 22 Загальної декларації прав людини, за якою розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979р. у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено у рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 21.10.2004р. (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення).

Отже, одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України також зазначив, що передбачені законами соціально - економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що позивачці на законних підставах відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Таким чином, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ЦОУ ПФУ у м. Дніпрі про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії слід відмовити.

З огляду на те, що позивачці відмовлено в задоволені позову, то понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640грн. відповідно до ст. 94 КАС України відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про прокуратуру», Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015р. № 213-УІІІ, ст.ст. 6 - 11, 71, 94, 99, 1832 КАС України, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України у м. Дніпрі про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Н.В.Ткаченко