Справа № 807/727/17
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 рокум. Ужгород№ 807/727/17

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Рейті С. І. суддів: Калинич Я.М., Шешеня О.М.

при секретарі судового засідання Кречко Л.В.

за участю представників

позивача: Ковтун В.В. (довіреність від 10.04.2017 року)

відповідача: Попович Ю.І. (довіреність від 22.12.2016 року № 220/425/д)

третьої особи: Усов А.О. (довіреність від 06.06.2016 року № 4164)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 13 листопада 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови. Постанова в повному обсязі складена 16 листопада 2017 року.

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), в особі представника ОСОБА_2 , звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач, МО України), третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі третя особа, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яким просить визнати рішення від 12.08.2016 року МО України в особі комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби (далі Комісія МО) про повернення заяви та доданих документів на виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 після встановлення йому інвалідності війни ІІІ групи 23.03.2015 року незаконним та стягнути з МО України на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як інваліду війни ІІІ групи у розмірі 206700,00 грн.

11.08.2017 року представника позивача до суду подано заяву про зміну позовних вимог, якою змінено розмір стягнення та просить стягнути з МО України на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як інваліду війни ІІІ групи у розмірі 182700 грн., з урахуванням величини приросту індексу споживчих цін.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 08.06.2016 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про розгляд його документів, щодо виплати йому одноразової грошової допомоги. Листом від 21.04.2017 року № 2348, позивачу була надана відповідь про те, що згідно витягу з протоколу № 58 від 12.08.2016 року засідання Комісії МО документи позивача повернуті до Закарпатського ОВК з причин відсутності документа, що свідчить про причину та обставини поранення, не зважаючи на те, що позивачем до вищезгаданої заяви була надана копія висновку спеціаліста Закарпатського обласного бюро судово медичної експертизи № 72 від 03.10.2014 року про обставини поранення його під час військової служби в ДРА.

В судовому засіданні представник позивача вимоги уточненого позову підтримав, просить суд позов задовольнити в повному обсязі з мотивів, що викладені в позовній заяві та заяві про зміну позовних вимог.

Представник відповідача подав письмові заперечення проти позову (лист Міністерства оборони України від 10.07.2017 року № 364, згідно яких позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що Комісія МО та МО України, ухвалюючи протокол від 12 серпня 2016 року № 58, не прийняла рішення, як про це заявляє позивач, а прийняла висновок про необхідність повернення громадянину ОСОБА_1 на доопрацювання документів, поданих на розгляд, оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, чим не вийшли за межі наданих їм повноважень, а діяли в межах чинного законодавства України, яким визначено конкретний перелік підстав та документів, відповідно після розгляду яких приймається рішення про виплату одноразової грошової допомоги. А отже, висновок Комісії МО від 12.07.2016 року № 58 є законним і скасуванню не підлягає, а також немає підстав для стягнення з МО України на користь позивача одноразової грошової допомоги у зазначеній сумі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, з підстав, вказаних у письмових запереченнях проти позову, просить суд у задоволенні позову відмовити.

Представником третьої особи до суду подано заперечення (лист Закарпатського ОВК від 19.06.2017 року № 3499), згідно якого позовні вимоги не визнає, а обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, вважає надуманими та такими, що не відповідають дійсності. Зазначає, що позивачем не надано жодного документу, що свідчив би про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Сам же факт встановлення причинного зв`язку поранення позивача було встановлено судово-медичним експертом зі слів самого позивача.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, з підстав, вказаних у письмових запереченнях проти позову, просить суд у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного:

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, позивач проходив військову службу в Збройних Силах в період з 18.10.1983 року по 23.10.1985 року, з них: з 24.04.1984 року по 23.04.1984 року в складі в/ч пп. 51931 ДРА, де брав участь в бойових діях.

23.03.2015 року рішенням Закарпатської обласної контрольної МСЕК позивачу встановлена ІІІ група інваліда війни згідно отриманого поранення (контузії), пов`язаного з виконанням обов`язків при перебуванні в країнах , де велись бойові дії.

Позивач звернувся до Закарпатського ОВК із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, а Закарпатським ОВК, висновком від 29.06.2016 року № 4778, заяву було направлено до комісії МО України, для її подальшого розгляду.

Листом від 21.04.2017 року № 2348 Закарпатським обласним військовим комісаріатом була надана відповідь про те, що згідно витягу з протоколу № 58 від 12.08.2016 року засідання Комісії МО документи позивача повернуті до Закарпатського ОВК з причин відсутності документа, що свідчать про причину та обставини поранення, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті (підпункт 4 частини другої статті 16 Закону).

Згідно із п. б ч. 1 ст. 16-2 Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначений Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі Порядок).

Відповідно п. 3 Порядку, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 6 цього Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується:

1) військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі:

250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи;

200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи;

150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи;

Відповідно до пп. 11-13 Порядку військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Отже, згідно положень вищенаведеного нормативно-правового акту, рішення про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю військовослужбовців приймає головний розпорядник коштів, у даному випадку МО України, після отримання відповідного висновку із визначеним переліком документів, необхідних для призначення виплати.

З метою виконання Міністром оборони України положень ст.162 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, наказом МО України "Про організацію роботи та призначення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби" від 12.04.2007 року за № 168 призначена постійно діюча комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. До складу даної комісії входить заступник Міністра оборони України та 8 керівників структурних підрозділів Міністерства оборони України. Тобто, розгляд питань щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги внаслідок встановлення інвалідності у Міністерстві оборони України розглядається та приймається комісією.

Як встановлено в ході судового розгляду справи та підтверджено наявним в матеріалах справи Протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 12.08.2016 року № 58, комісією розглянуто подані, в тому числі позивачем, документи, та комісія дійшла висновку про необхідність повернення на доопрацювання документів, поданих на розгляд особами з числа колишніх військовослужбовців, оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Верховний Суд України в постановах від 18.03.2014 (справа № 21-11а14) та від 22.04.2014 (справа № 21-484а13) сформулював правову позицію у подібних правовідносинах, згідно з якою підставою для повідомлення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є рішення суб`єкта владних повноважень, прийняте з цього питання.

Водночас, з вказаного протоколу та матеріалів справи не вбачається прийняття комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу, а є лише факт направлення документів що розглядались на доопрацювання. Натомість, вчинення таких дій як повернення заяви військовослужбовця без реалізації, діючим на час виникнення спірних правовідносин законодавством України не передбачалось.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним повернення ОСОБА_1 заяви та доданих документів на виплату одноразової грошової допомоги МО України, в особі Комісії МО.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. (Аналогічна правова позиція також наведена в постановах Верховного суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15, від 02 лютого 2016 року у справі № 804/14800/14).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Зі змісту вказаної норми можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі позовних вимог у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування ч. 2 ст. 11 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Частиною 2 ст. 162 КАС передбачено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Крім того суд зауважує, що з приписів норм діючого права виходить неприпустимість підміни судом суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за відповідними критеріями.

Виходячи з наведеного та враховуючи положення ч. 2 ст. 11 КАС України, суд доходить висновку про те, що необхідним та достатнім заходом для належного захисту прав позивача є зобов`язання МО України, в особі Комісії МО, повторно, з урахуванням висновків суду, розглянути заяву ОСОБА_1 від 8 червня 2016 року про виплату йому одноразової грошової допомоги.

При цьому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з МО України на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, виходячи з наступного: з огляду на положення ст. 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які Конституцією України віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11.05.1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Отже, дискреційним є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Отже, дискреційним є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що визначення суми стягнення на користь позивача за рішенням суду - є формою втручання суду в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині з цих підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність повернення заяви та доданих до неї документів позивача на виплату одноразової грошової допомоги та, за наведених обставин позов слід задовольнити частково, визнавши протиправним повернення заяви та доданих документів на виплату одноразової грошової допомоги, зобов`язавши МО України, в особі Комісії МО, повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 8 червня 2016 року про виплату йому одноразової грошової допомоги, відмовивши в задоволенні позову в іншій частині.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 17, 71, 86, 137, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним повернення ОСОБА_1 заяви та доданих документів на виплату одноразової грошової допомоги Міністерством оборони України, в особі комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби.

3. Зобов`язати Міністерство оборони України, в особі комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 8 червня 2016 року про виплату йому одноразової грошової допомоги.

4. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

5. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку та строки, встановлені ст. 186 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України протягом десяти днів з дня отримання її копії (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

Судді С.І. Рейті Я.М. Калинич О.М. Шешеня