Справа № 333/5698/17
Суддя: Фунжий О. А.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/5698/17
Провадження №2-а/333/254/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

м. Запоріжжя 8 листопада 2017 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючий суддя Фунжий О.А., розглянувши в скороченому проваджені адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправною бездіяльності і зобовязання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності відповідача і зобовязання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач отримував пенсію за вислугу років як військовослужбовець. Після призначення цієї пенсії він продовжував працювати. З 16 лютого 2017 р. позивач перебуває на обліку в Шевченківському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя та отримує пенсію за віком. При розрахунку розміру пенсії за віком відповідач використав показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2007 р., посилаючись на вимоги ст. 45 ч.3 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». За захистом свого права він звернувся до суду щодо невірного обчислення та виплати пенсії. Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2017 р. його позов задоволено, відповідача зобовязано здійснити перерахування пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, за останні три роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком. В мотивувальній частині цієї постанови вказано, що у розумінні Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсіонером позивач не був та пенсія за віком йому призначена вперше. 28 серпня 2017 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за віком з урахуванням положень ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію. Листом від 13 вересня 2017 р. відповідач повідомив, що він не має права на таке підвищення пенсії, оскільки до призначення пенсії за віком йому виплачувалась пенсія за вислугу років. Бездіяльність відповідача позивач вважає незаконною, оскільки пенсія за віком йому призначалась вперше. З наведених підстав позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобовязати його перерахувати і виплачувати йому з 16 лютого 2017 р. пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням підвищення, передбаченого ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 46,5%. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати на сплату судового збору в сумі 640 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1 500 грн.

Представник відповідача надіслав до суду заперечення, в яких зазначив, що дії Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя відповідають чинному законодавству України. Позивач 16 лютого 2017 р. звернувся до управління із заявою про призначення пенсії за віком. Пенсія йому призначена відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Здійснити перерахунок пенсії відповідно до ч.1 ст. 29 вказаного Закону неможливо, оскільки 15 січня 1997 р. позивачу була призначена пенсія за вислугу років згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ст.183-2 КАС України суд розглянув справу у скороченому провадженні.

Позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Наданими позивачем документами встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримував пенсію за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», перебуваючи на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізької області, продовжуючи працювати.

16 лютого 2017 р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідач призначив позивачеві пенсію за віком з урахуванням середньої заробітної плати по народному господарству України за 2007 р., посилаючись на ст. 45 ч.3 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись з таким порядком обчислення пенсії, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом про визнання дій відповідача протиправними і зобовязання вчинити певні дії.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2017 р. позов ОСОБА_1 задоволено, відповідача зобовязано перерахувати позивачеві пенсію за віком з 8 листопада 2016 р. відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

28 серпня 2017 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії із застосуванням підвищення, передбаченого ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію, починаючи з 16 лютого 2017 р.

Листом від 13 вересня 2017 р. відповідач відмовив позивачеві у перерахунку пенсії з вказаних підстав, оскільки до призначення пенсії за віком йому виплачувалась пенсія за вислугу років.

Відмову відповідача у перерахунку позивачеві пенсії суд вважає протиправними з наступних підстав.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно зі ст. 29 ч.1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток:

на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців;

на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

В судовому засіданні встановлено, що позивач отримав право на пенсію за віком згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» після досягнення 60-річного віку, 20 листопада 2011 р. Оскільки із заявою про призначення пенсії за віком позивач звернувся 16 лютого 2017 р., тобто після досягнення віку 65 років 2 міс., або 62 міс., він має право на підвищенням розміру пенсії, передбачене ст. 29 ч.1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Посилання представника відповідача на те, що з 15 січня 1997 р. позивач отримував пенсію за вислугу років згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не береться судом до уваги з таких підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсіонер це особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Аналіз зазначених вище норм законодавства свідчить про те, що законодавець повязує призначення пенсії з підвищенням її розміру особі, яка набула право саме на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Оскільки позивач раніше отримував пенсію за другим законом - Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ця обставина не впливає на призначення пенсії з підвищенням відповідно до ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

З наведених вище підстав суд вважає протиправною бездіяльність відповідача в частині відмови включення до розрахунку розміру пенсії позивачеві підвищення, передбаченого ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Для поновлення порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобовязати відповідача перерахувати і виплачувати йому з 16 лютого 2017 р. пенсію за віком, включивши до розрахунку пенсії підвищення, передбачене ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 46,5%.

Вирішуючи вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Позивач надав суду квитанцію від 13 березня 2017 р. про сплату судового збору у розмірі 640 грн.

Згідно зі ст. 94 ч.1 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до п. 18 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, Пенсійний фонд та його органи.

З огляду на наведене, враховуючи, що відповідач у справі звільнений від сплати судового збору, суд вважає, що понесені позивачем витрати підлягають компенсації з Державного бюджету України.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 1500 грн. задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

За змістом наведеної норми права, компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивач надав суду договір про надання юридичних послуг від 24 лютого 2017 р., розрахунок витрат та копію квитанції від 26 вересня 2017 р. про сплату 1 500 грн. З наданих документів вбачається, що позивачу надано правову допомогу у вигляді складання адміністративного позову (витрачений час - 3 год., оплата правової допомоги згідно квитанції 1500 грн.). Однак відшкодування таких витрат не передбачено чинним законодавством, оскільки складання адміністративного позову не відноситься до окремих процесуальних дій.

Керуючись ст. 87, 94, 159-163, 183-2 КАС України, суд

П о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправною бездіяльності і зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя в частині відмови включення до розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 підвищення, передбаченого ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 8 листопада 2016 р. пенсію за віком, включивши до розрахунку пенсії підвищення, передбачене ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 46,5%.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, витрати на сплату судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

У задоволені вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя витрат на правову допомогу відмовити.

Постанова може бути оскаржена в Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.А.Фунжий