Справа № 804/2176/17
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2017 рокусправа № 804/2176/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

секретар судового засідання: Лащенко Р.В.

за участі представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2017 р. в справі № 804/2176/17 за позовом Приватної науково-виробничої фірми «Акцент» до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватна науково-виробнича фірма «Акцент» (далі ПНВФ «Акцент») звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 26.12.2016 р. № 110000011/2016/100030/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 110070002/2016/00112 від 26.12.2016 р. В обґрунтування позову зазначено, що позивачем виконані всі необхідні та достатні дії під час митного оформлення товару та надано митному органу всі документи для обґрунтування заявленої позивачем митної вартості товару.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2017 р. позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову через неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права. Апелянт зазначає про неврахування судом першої інстанції, що в результаті контролю наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності. Так, договір містить різні відомості щодо строків оплати та умов поставки, а додаткова угода від 30.12.2007 р. не надавалась контролюючому органу, тому не враховувалась при прийнятті оскаржуваних рішень; надані для митного оформлення рахунки-фактури, інвойси містять відомості про оплату готівкою, що суперечить встановленому законодавством порядку розрахунків в сфері зовнішньоекономічної діяльності; надані позивачем для митного оформлення документи містять різні відомості щодо номеру інвойсу, що свідчить про можливість існування ще одного рахунку, який не надано до митниці; прайс-лист терміном дії з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р. видано для поставок на Україну на умовах FOB, що не відповідає вимогам Митного кодексу України; накладна від 02.12.2016 р. № 1458, надана позивачем для підтвердження митої вартості, не врахована з урахуванням приписів ст. 64 Митного кодексу України.

Також апелянт вказує на неправильний обрахунок суми збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача до судового засідання не зявився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у звязку з чим колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутністю представника позивача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 19.07.2007 р. року між ПНВФ «Акцент» та компанією SISECAM DIS TICARET A.S. (Туреччина) укладено контракт № 3 на постачання продукції, за умовами якого позивач придбавав на умовах поставки FOB Istambul товари зі скла партіями, визначеними в накладних (Proforma Invoices), ціни на товар узгоджуються сторонами по кожній накладній (Proforma Invoice)

На підставі цього контракту, інвойсу від 25.11.2016 р. № 85153055 за митною декларацією № 110070002/2016/115761 від 14.12.2016 р. заявлено до митного оформлення товар: посуд столовий із скла або кухонний, механічного виготовлення, код УКТЗЕД 0; посуд столовий (крім посудин для пиття) або кухонний із скла, код УКТЗЕД 0; посуд столовий, кухонний, інші вироби із скла, код УКТЗЕД 0; посуд столовий, кухонний, із скла: посудини на ніжці для пиття, код УКТЗЕД 0; посуд столовий, кухонний, із зміцненого скла: стакан Касабланка, код УКТЗЕД 0.

Для здійснення митного оформлення позивачем разом із митною декларацією надано контролюючому органу наступні документи: інвойс від 25.11.2016 р. № 85153055; рахунки-проформи від 25.11.2016 р. серії Н №№ 324607, 324608, 324609, 324610; пакувальний лист від 25.11.2016 р. № 85153055; проформа-інвойс від 14.11.2016 р. № 90199410; експортна митна декларація від 25.11.2016 р. № 16410300ЕХ074542; контракт від 19.07.2007 р. № 3; додаткова угода від 03.04.2016 р. до контракту від 19.07.2007 р. № 3; додаткова угода від 04.01.2016 р. до контракту від 19.07.2007 р. № 3; сертифікат про походження товару від 28.11.2016 р. № 0074024; коносамент (Bill of Lading) від 28.11.2016 р. № НОМЕР_1; міжнародна автомобільна накладна (CMR) від 08.12.2016 р. А№ 056642; договір від 01.09.2016 р. № 8728 на транспортно-експедиційне обслуговування; рахунок-фактура від 05.12.2016 р. № LS-3989342 про надання транспортно-експедиційних послуг; платіжне доручення від 09.12.2016 р. № 2040 в сумі 75835,00 грн., що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг; платіжне доручення від 09.12.2016 р. № 2040 в сумі 6652,13 грн., що підтверджує факт оплати зберігання вантажу в порту; висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 14.01.2016 р. № 05.03.02-03/437; висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 14.01.2016 р. №05.03.02-03/438; договір від 24.10.2016 р. № 201-ТП про надання послуг по декларуванню вантажів.

У митній декларації від № 110070002/2016/115692 від 13.12.2016 р. позивачем задекларовано митну вартість за основним методом за ціною контракту.

Відповідачем направлено декларанту електронне повідомлення з вимогою надання у 10-денний термін додаткових документів, а саме: якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; документи, що підтверджують вартість транспортування (договір на перевезення).

16.12.2016 р. та 19.12.2016 р. позивачем до Дніпропетровської митниці надано прайс-лист SISECAM DIS TICARET A.S. на період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р.; лист SISECAM DIS TICARET A.S. від 13.12.2016 р.; лист SISECAM DIS TICARET A.S. від 13.12.2016 р.; митні декларації, за якими випущено аналогічний товар, від 18.11.2016 р. № 110070002/2016/114425 та від 18.11.2016 р. № 110070002/2016/114426; накладну від 02.12.2016 р. 1458 за договором купівлі-продажу від 01.11.2016 р. № 26, укладеним між ПНВФ «Акцент» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2; заявку на транспортування та експедирування контейнерів від 22.11.2016 р. № 2; лист ТОВ «Ламан шиппинг» від 09.12.2016 р. № 012 про вартість перевезення; довідку ТОВ «Ламан шиппинг» від 09.12.2016 р. № 712 про транспортні витрати, а також переклади раніше поданих документів.

26.12.2016 р. відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 110000011/2016/00030/2, яким митну вартість товару визначено із застосуванням другорядного методу (2-ґ).

Також Дніпропетровською митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 110070002/2016/00112.

Митне оформлення товару здійснено за митною декларацією № 110070002/2016/116667 від 29.12.2016 р.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з недоведеності сумніву митниці у правильності визначення митної вартості декларантом, а також подання позивачем митному органу всіх документів на підтвердження правомірності заявленої митної вартості товару за ціною договору.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про задоволення позову, з огляду на наступне.

Підставою для прийняття оскаржуваних рішень є встановлення в ході контролю наявності у підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять наступні розбіжності:

відповідно до п. 3.1 контракту від 19.07.2007 р. № 3 розрахунок здійснюється шляхом 100% передоплати від кожної поставки партії товару; станом на 13.12.2016 р. (подання митної декларації) платіжні документи, які підтверджують оплату партії оцінюваного товару, декларантом не наддавались; п. 4.2 контракту передбачено, що поставка товару здійснюється протягом 90 днів з дати внесення 100% передоплати, за умовами додатково наданої декларантом додаткової угоди від 03.04.2016 р. оплата товару здійснюється протягом 30 календарних днів з дати відвантаження товару; додаткова угода не вносить зміни до п. 4.2 контракту; відсутність платіжного доручення на оплату товару унеможливлює здійснення перевірки строків поставки, а також заявленого декларантом рівня митної вартості товару;

рахунок-фактура від 24.11.2016 р. № 324576-577-578, рахунок-інвойс від 24.11.2016 р. № 85153027 в графі щодо умов оплати містить посилання, що оплата проводиться готівкою на рахунок експортера;

коносамент від 28.11.2016 р. № НОМЕР_1 містить посилання на рахунок (інвойс) № 85153027, в той час як позивачем до митного оформлення заявлено інвойс № 85153055;

наданий прайс-лист терміном дії з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р. видано для поставок на Україну на умовах FOB, що не відповідає вимогам Митного кодексу України щодо об'єктивності даних, які декларант зобов'язаний надавати митному органу та унеможливлює обчислення звичайної конкурентної ціни при продажу товару іншим покупцям відповідно до положень Генеральної угоди з тарифів і торгівлі;

накладна від 02.12.2016 р. № 1458 видана за договором купівлі-продажу від 01.11.2016 р. № 26, укладеним між ПНВФ «Акцент» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, який містить ціни на асортимент товарів, який не є ідентичним за поставкою оцінюваного товару; ціна наявна лише по артикулам 98097, 95105 та встановлена для продажу на території України і не може бути використана в якості підтвердження рівня митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як встановлено ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобовязані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, повязані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларація митної вартості подається у разі:

1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни;

2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу;

3) якщо покупець та продавець повязані між собою.

Згідно з ч. ч. 8-9 цієї статті у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Статтею 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобовязаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

Згідно з ч. 6 цієї статті орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як зазначено вище, підставою для коригування митної вартості є встановлення в ході здійснення митного контролю неможливості перевірки числового значення митної вартості імпортованого товару.

Колегією суддів встановлено, що декларантом (позивачем у справі) для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару подані документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару Дніпропетровською митницею встановлено, що документи, які надані для митного оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.

Що стосується посилання митниці, що відповідно до п. 3.1 контракту від 19.07.2007 р. № 3 розрахунок здійснюється шляхом 100% передоплати від кожної поставки партії товару; станом на 13.12.2016 р. (подання митної декларації) платіжні документи, які підтверджують оплату партії оцінюваного товару, декларантом не наддавались; п. 4.2 контракту передбачено, що поставка товару здійснюється протягом 90 днів з дати внесення 100% передоплати, за умовами додатково наданої декларантом додаткової угоди від 03.04.2016 р. оплата товару здійснюється протягом 30 календарних днів з дати відвантаження товару; додаткова угода не вносить зміни до п. 4.2 контракту; відсутність платіжного доручення на оплату товару унеможливлює здійснення перевірки строків поставки, а також заявленого декларантом рівня митної вартості товару, колегія суддів вказує, що додатковою угодою від 03.04.2016 р. до контракту № 3 від 19.07.2007 р. змінено умови та строки оплату товару, відповідно, на час митного оформлення позивач не мав можливості надати документ про сплату вартості товару.

Стосовно того, що рахунок-фактура від 24.11.2016 р. № 324576-577-578, рахунок-інвойс від 24.11.2016 р. № 85153027 в графі щодо умов оплати містить посилання, що оплата проводиться готівкою на рахунок експортера, то ці відомості спростовані текстом перекладу вказаних документів, при цьому термін «cash» використовується у розумінні терміну «грошові кошти», а не «готівка».

Щодо зазначення митним органом, що коносамент від 28.11.2016 р. № НОМЕР_1 містить посилання на рахунок (інвойс) № 85153027, в той час як позивачем до митного оформлення заявлено інвойс № 85153055, то судова колегія зауважує, що відповідно до рахунку (інвойсу) № 85153027 сплачується вартість перевезення контейнеру з товаром, а не вартість товару.

Доводи митниці, що прайс-лист терміном дії з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р. видано для поставок на Україну на умовах FOB, що не відповідає вимогам Митного кодексу України, є безпідставними та жодним чином не ґрунтуються на приписах законодавства.

Також є безпідставними посилання відповідача на неприйняття в якості підтвердження митної вартості накладної від 02.12.2016 р. № 1458, що видана за договором купівлі-продажу від 01.11.2016 р. № 26, укладеним між ПНВФ «Акцент» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, оскільки вказана накладна надавалась позивачем для підтвердження ціни при подальшому продажу товару після здійснення його митного оформлення та випуск у вільній обіг, а не для підтвердження заявленої митної вартості.

Колегія суддів зазначає, що за результатами опрацювання наданих позивачем документів митний орган повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, оскільки позивачем при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

Судова колегія не піддає сумніву компетенцію митного органу контролювати митну вартість, заявлену декларантом, але такий контроль повинен здійснюватися в межах повноважень, наданих діючим законодавством.

Позивачем у повному обсязі виконані вимоги ч. 5 ст. 52 Митного кодексу України щодо подання декларації митної вартості та п. 7 ч. 10 ст. 58 цього кодексу щодо включення до визначеної митної вартості її складових, які не включалися до ціни, що була фактично сплачена позивачем, що відображено в декларації митної вартості.

Приймаючи рішення про коригування митної вартості товару, митниця виходила з наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості. Однак, в порушення вимог ст. 57 Митного кодексу України митницею не доведено неможливість застосування інших (попередніх) методів (2а-2г) визначення митної вартості товару, а застосовано резервний метод, який відповідно до наведених вище норм законодавства застосовується у випадку, якщо митна вартість товару не може бути визначена за попередніми методами.

Крім того, відповідачем не доведено факту проведення консультацій з декларантом з питання визначення митної вартості.

Колегія суддів зазначає, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Такий висновок суду апеляційної інстанції відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 11.09.2012 р. (реєстраційний № 26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень), а також в постанові від 31.03.2015 р. в справі № 21-53а15, відповідно до якого митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі наданих декларантом документів, перелік яких відповідає ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, з урахуванням умов поставки товару, митний орган мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України, і ці документи не містили дійсних розбіжностей, які б давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості і необхідності витребовування додаткових документів.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірності своїх дій щодо відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору, а встановлені судом обставини свідчать про надання позивачем достатнього обсягу документів, необхідних для визначення митної вартості за основним методом. При цьому відповідачем не доведено обґрунтованість виникнення сумніву у заявленій позивачем митній вартості товару за ціною договору.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. При цьому судом апеляційної інстанції враховується, що відповідачем при здійсненні коригування митної вартості застосовані відомості, що містяться в базі даних митниці, стосовно вже скоригованої митницею митної вартості товару, а не самостійно задекларованої декларантом митної вартості.

Митним органом не спростовано контрактну ціну оцінюваних товарів, об'єктивну можливість і спроможність відповідача визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 58 Митного кодексу України.

Відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не спростовані відповідачем.

Доводи апелянта щодо на неправильного обрахунку суми збору, що стягнута з відповідача на користь позивача, є необґрунтованими, оскільки питання розподілу судових витрат вирішено судом у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» та статті 94 КАС України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2017 р. в справі № 804/2176/17 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2017 р. в справі № 804/2176/17 за позовом Приватної науково-виробничої фірми «Акцент» до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування рішень залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 14.11.2017 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко