Справа № 802/1557/17-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 листопада 2017 р. Справа № 802/1557/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика Віталія Володимировича,

за участю:

секретаря судового засідання: Медвідь І.О.,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

третіх осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5, ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити певні дії

в с т а н о в и в :

11.09.2017 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом в якому просила зобов'язати Вінницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (далі - Вінницький ВРАЦС, відповідач) внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом зміни прізвища з «ОСОБА_6» на «ОСОБА_6», зміни по батькові з «ОСОБА_6» на «ОСОБА_6» та в графі «батько» змінити з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_5».

Зазначала, що 25 серпня 2009 року нею укладено шлюб з ОСОБА_4, в зв'язку з чим змінила дівоче прізвище на прізвище «ОСОБА_2». 03 лютого 2016 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області шлюб між нею та ОСОБА_4 розірваний. ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач народила сина ОСОБА_6. Вподальшому, 18 листопада 2016 року, змінила своє прізвище на дівоче прізвище «ОСОБА_2».

05 квітня 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 звернулись із заявою до Вінницького ВРАЦС, якою просили внести зміни до актового запису про народження сина - ОСОБА_6, у зв'язку з тим, що дійсним його батьком є ОСОБА_5, змінивши його прізвище на прізвище матері «ОСОБА_6», а по батькові на «ОСОБА_6». В графі «батько» актового запису про народження вказати «ОСОБА_5» замість «ОСОБА_4». Відповідачем було відмовлено у задоволенні її заяви та рекомендовано звернутись до суду. На підставі викладеного, позивачка звернулась до суду з даним адміністративним позовом

Ухвалою суду від 13 вересня 2017 року відкрито провадження у адміністративній справі, призначено до судового розгляду та залучено до участі у справі у якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подавши заяву (вх.№22499 від 23.10.2017 року) про розгляд справи за відсутності представника. Одночасно зазначив, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечували щодо задоволення позову.

Відповідно до частини четвертої статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи положення зазначеної норми та заяву представника відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності останнього.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення позивача та її представника, суд встановив наступне.

25 серпня 2009 року ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_4, в звязку з чим змінила прізвище на «ОСОБА_2», згідно Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 25 серпня 2009 року (а.с. 7).

Рішенням Вінницького міського суду від 03.02.2016 року у справі №127/154/16-ц шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 народився син ОСОБА_6, Свідоцтво про народження якого Серії НОМЕР_2, видано Вінницьким ВРАЦС 15 листопада 2016 року (а.с. 9).

Згідно Свідоцтва про зміну імені Серії НОМЕР_3, виданого Вінницьким ВРАЦС 18 листопада 2016 року, ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_2 (а.с. 13).

Вподальшому ОСОБА_2 та ОСОБА_5 звернулися до Вінницького ВРАЦС із заявою про внесення змін до актового запису про народження їхнього сина ОСОБА_6, в якій просили надати йому прізвище матері «ОСОБА_6», та у зв'язку з тим, що дійсним його батьком є ОСОБА_5, змінити по батькові «ОСОБА_6» на «ОСОБА_6», а також в графі «батьки» актового запису про народження батьком замість ОСОБА_4 вказати ОСОБА_5 Додатково вказали, що ОСОБА_4 згоден на те, щоб батьком ОСОБА_6 документально був зазначений ОСОБА_5 (а.с. 10).

Листом Вінницького ВРАЦС від 06.06.2017 року № 5166-16.3-126, ОСОБА_2 на її заяву щодо визнання батьківства повідомлено наступне.

Державна реєстрація актів цивільного стану громадян в Україні здійснюється органами державної реєстрації актів цивільного стану відповідно до вимог Конституції України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Сімейного кодексу України, Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (із змінами), Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5 (із змінами) та інших, необхідних для здійснення відповідної діяльності, нормативно-правових актів.

Відповідно до пункту 20 глави 1 частини III вищезазначених Правил державної реєстрації актів цивільного стану, якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу (смерті, розірвання шлюбу) або визнання його недійсним, державна реєстрація народження дитини проводиться у такому самому порядку, як і державна реєстрація народження дитини, батьки якої перебувають між собою у шлюбі, за винятком випадків, передбачених абзацами другим, п'ятим та сьомим цього пункту, а саме, якщо мати дитини під час державної реєстрації народження заявляє, що її колишній чоловік не є батьком дитини, і у зв'язку з цим просить не вказувати його батьком в актовому записі про народження дитини, її прохання може бути задоволене лише за наявності спільної заяви чоловіка та дружини (колишнього подружжя) про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини, а також заяви матері та батька дитини про визнання батьківства. У цьому разі державна реєстрація народження проводиться у порядку, передбаченому абзацом четвертим пункту 17 цієї глави.

Як вбачається з актового запису про народження №4319 від 15.11.2016 року, складеного відділом на ОСОБА_6, дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу. Разом з тим при державній реєстрації народження будь-яких заяв про визнання чи невизнання батьківства заявником не подавалось. Отже, державна реєстрація народження проведена відповідно до частини 2 статті 122 Сімейного кодексу України, батьком дитини зазначено колишнього чоловіка матері дитини.

Відповідно до статті 138 Сімейного кодексу України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.

На підставі викладеного, відповідачем було рекомендовано ОСОБА_2 для вирішення питання звернутись до суду (а.с. 11).

Не погоджуючись з відмовою у внесенні змін до актового запису, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі - Закон №2398-VI), Сімейним кодексом України (далі - СК України) та "Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання", затверджених Наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12.01.2011 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за №55/18793.

Так, частиною першою статті 49 ЦК України та статтями 2, 3 Закону №2398-VI визначено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Отже, походження фізичної особи є актом цивільного стану, який підлягає державній реєстрації, а також обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Державній реєстрації та внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян підлягає зміна національності фізичної особи.

Стаття перша Закону №2398-VI визначає, що цей закон регулює відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до частин першої, другої, третьої та п'ятої статті 9 Закону №2398-VI, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

В свою чергу, актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статі 6 Закону №2398-VI визначені повноваження відділів державної реєстрації актів цивільного стану, до яких відноситься, зокрема, внесення змін до актових записів цивільного стану.

Частинами другою-четвертою статті 22 Закону №2398-VI встановлений спосіб реалізації повноважень відділів щодо внесення змін до актового запису. Вказано, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою:

- особи, щодо якої складено актовий запис;

- одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини;

- опікуна недієздатної особи;

- спадкоємців померлого;

- представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Окрім Закону, більш розширено відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені Наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12.01.2011 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за №55/18793 (далі - Правила №96/5) та Порядок ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою КМ України №1064 від 22.08.2007 року (далі - Порядок №1064).

Так, у Правилах №96/5 містяться аналогічні Закону норми щодо порядку внесення змін до актових записів цивільного стану, а саме, відповідно до пунктів 1.14, 2.1, 2.5, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання щодо померлих проводяться за заявами осіб, які входять до кола спадкоємців за законом або заповітом, згідно з чинним законодавством України. Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається, крім інших, особою, щодо якої складено актовий запис; спадкоємцем померлого. Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника.

При цьому, згідно пункту 1.1 Правил №96/5, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Відповідно до пункту 2.12 Правил №96/5, на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

З метою внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом зміни прізвища з «ОСОБА_6» на «ОСОБА_6», зміни по батькові з «ОСОБА_6» на «ОСОБА_6» та в графі «батько» змінити з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_5», позивачка і звернулась з заявою до Вінницького ВРАЦС. Однак, отримала висновок від 06.06.2017 року №5166-16.3-126 про неможливість внесення змін до актового запису.

Суд зауважує, що згідно положень статті 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини.

Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір'ю дитини заяви про визнання батьківства.

Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком.

При цьому, згідно положень статті 125 СК України, передбачено визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається:

1) за заявою матері та батька дитини;

3) за рішенням суду.

Крім того, статтею 136 СК України встановлено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини.

Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123цього Кодексу.

До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Як було вже встановлено судом, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано рішенням Вінницького міського суду від 03.02.2016 року у справі №127/154/16-ц. При цьому, син ОСОБА_6 у ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2, виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 15 листопада 2016 року.

Тобто, дитина - ОСОБА_6 народився до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а тому, згідно положень СК України, походить від подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 При цьому, у Свідоцтві про народження Серії НОМЕР_2, виданому Вінницьким ВРАЦС 15 листопада 2016 року, батьком ОСОБА_6 визнано ОСОБА_4.

Згідно пояснень позивача, що не спростовується іншими доказами, зібраними судом, під час реєстрації народження ОСОБА_6, заяв щодо невизнання колишнім чоловіком ОСОБА_2 ОСОБА_4 себе батьком дитини не подавалось. ОСОБА_5 також не подавалась заява про визнання батьківства.

З огляду на що, відповідач, під час реєстрації народження та внесення відомостей про походження новонародженого ОСОБА_6, діяв в межах, в спосіб та в порядку визначеному Сімейним кодексом України.

Окремо слід вказати, що за приписами статті 126 СК України передбачено визначення походження дитини за заявою чоловіка та жінки, які не перебувають у шлюбі між собою та заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини.

В свою чергу положеннями ч. 1 ст. 129 СК України передбачено, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства.

Пленум Верховного Суду України в п. 6 своєї постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про включення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Крім того, Пленум Верховного Суду України в п. 9 вказаної роз'яснив, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК(1618-15) рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до п.11 постанови, судам слід ураховувати, що відповідно до ст.136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини.

Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.16.4. Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що у випадку якщо в свідоцтві про народження вже визначено батька дитини, за відсутності порушень під час реєстрації, зміна відомостей до свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану про походження особи можлива виключно за рішенням суду.

Разом з тим, відповідно до пункту першого частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

З огляду на вищенаведені норми, зобов'язати відповідача здійснити зміни відомостей в свідоцтві про народження можливо було лише у випадку існування судового рішення, постановленого в порядку цивільного судочинства про встановлення батьківства, враховуючи те, що такого рішення не існує вимоги позивач про зобов'язання вчинити дії є передчасними.

За таких обставин, з урахуванням того, що у Свідоцтві про народження серії НОМЕР_2, виданому Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 15 листопада 2016 року, батьком дитини ОСОБА_6 записано конкретну особу - ОСОБА_4, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про зобов'язання внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом зміни прізвища з «ОСОБА_6» на «ОСОБА_6», зміни по батькові з «ОСОБА_6» на «ОСОБА_6» та в графі «батько» змінити з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_5» - задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до статті 94 КАС України, особі, що не є суб'єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дончик Віталій Володимирович