Справа № 802/1438/17-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 листопада 2017 р. Справа № 802/1438/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика Віталія Володимировича,

за участю:

секретаря судового засідання: Медвідь І.О.,

представника позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії

в с т а н о в и в :

23.08.2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Зазначав, що в квітні 2017 року позивач звернувся до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Вінницькій області із письмовою заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства на території Балабанівської сільської ради Оратівського району Вінницької області (за межами населеного пункту).

ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 30.06.2017 року №К-6544/0-4141/6-17, відповідач відмовив ОСОБА_3 в наданні дозволу.

На думку позивача, ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області протиправно відмовив йому у наданні відповідного дозволу, чим порушив його права, у звязку з чим ОСОБА_3 звернувся до суду з даним адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати незаконною та скасувати відмову ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області № К-6544/0-4141/6-17 від 30.06.2017 року у наданні дозволу ОСОБА_3 на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Балабанівської сільської ради Оратівського району Вінницької області;

- зобовязати ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 щодо передачу земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території Балабанівської сільської ради Оратівського району Вінницької області.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, з підстав викладених у адміністративному позові, просили його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином. В матеріалах справи містяться письмові заперечення відповідача на позов, в яких вказали, що земельна ділянка, яку бажає отримати у власність у межах норм безоплатної приватизації громадянин ОСОБА_3 проектувалась єдиним масивом і не відноситься ні до резервних територій, ні до земель запасу, а тому не може бути передана у власність у межах норм безоплатної приватизації.

Заслухавши думки учасників судового процесу, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11.04.2017 року ОСОБА_3, звернувся до ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотанням, відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) по Балабанівській сільській раді для ведення фермерського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення-рілля. Повідомив, що правом безоплатної приватизації земельної ділянки по даному виді цільового призначення не скористався. До клопотання додав викопіювання з кадастрової карти, копію паспорту, копію ідентифікаційного номера, копію довідки 02-031-1/17 від 06.04.2017 року , де Відділом Держгеокадастру в Оратівському районі зазначено, що за ОСОБА_3 по Оратівському району земельних ділянок не рахується, копію довідки №69 від 10.03.2017 року Балабанівської сільської ради Оратівського району, яка не заперечує у наданні дозволу ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення рілля на території Балабанівської сільської ради Оратівського району за межами населеного пункту, копію довідки №177 від 06.04.2017 року виконавчого комітету Балабанівської сільської ради Оратівського району виданою ОСОБА_3, який на протязі 5 років користувався наданою йому змеленою ділянкою із земель запасу, на території Балабанівської сільської ради Оратівського району та сплачував благодійний внесок за користування нею, а також на дану земельну ділянку претендентів з числа учасників бойових дій в зоні АТО немає.

ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 30.06.2017 року № К-6544/0-4141/6-17, позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку документації щодо відведення земельних ділянок у власність та повідомлено про те, що відповідно до представлених ними документів місце розташування земельних ділянок на графічних матеріалах не відповідає схемі землеустрою документації із формування території сільської ради, а також не містить обґрунтованих рішень організації раціонального використання та охорони земель, а саме здійснюється перерозподіл земель без врахування потреби сільського господарства та розвитку території.

Не погоджуючись з такою відмовою позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним відмовам, суд зважає на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України (далі ЗК України), Законами України "Про землеустрій" та "Про охорону земель".

Так, в силу положень ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність визначений статтею 118 ЗК України, зокрема частиною 6 передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_5 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною 7 цієї статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (ч. 8 ст. 118 ЗК України).

Крім того, частиною 4 статті 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14.01.2015 року, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Згідно з пп. 31, 50 п. 4 Положення Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи; погоджує в межах повноважень, передбачених законом, документацію із землеустрою.

Пунктом 7 Положення передбачено, що Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Оскільки спірні земельні ділянки належить до категорії земель сільськогосподарського призначення, саме до компетенції ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Вінницькій області відноситься розгляд питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для відмови у наданні позивачам дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок є невідповідність місця їх розташування схемі землеустрою документації із формування території сільської ради, а також не містить обґрунтованих рішень організації раціонального використання та охорони земель, а саме здійснюється перерозподіл земель без врахування потреби сільського господарства та розвитку території.

Надаючи оцінку правомірності відмови з цих мотивів суд зауважує, що згідно із ст. 181 ЗК України землеустрій це сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональної організації території адміністративно-територіальних одиниць, суб'єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил.

Мета землеустрою полягає в забезпеченні раціонального використання та охорони земель, створенні сприятливого екологічного середовища та поліпшенні природних ландшафтів (ст. 182 ЗК України).

Відповідно до ст. 184 ЗК України землеустрій передбачає: встановлення (відновлення) на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, землеволодінь і землекористувань; розробку загальнодержавної і регіональних програм використання та охорони земель; складання схем землеустрою, розроблення техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель відповідних адміністративно-територіальних одиниць, обґрунтування встановлення меж територій з особливими природоохоронними, рекреаційними і заповідними режимами; складання проектів відведення земельних ділянок, встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок; складання проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозмін, упорядкування угідь, а також розроблення заходів щодо охорони земель, розроблення іншої землевпорядної документації, пов'язаної з використанням та охороною земель; здійснення авторського нагляду за реалізацією заходів, передбачених документацією із землеустрою, проведення топографо-геодезичних, картографічних, ґрунтових, геоботанічних та інших обстежень і розвідувань земель.

Згідно з ч. 1 ст. 186 ЗК України схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць погоджуються територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони культурної спадщини, структурним підрозділом відповідної обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони культурної спадщини, територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, а на території Автономної Республіки Крим органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань лісового господарства, територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, а на території Автономної Республіки Крим органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань водного господарства, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони навколишнього природного середовища, структурним підрозділом відповідної обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища, структурним підрозділом відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району виконавчим органом відповідної міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі якщо такий орган не утворений органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурним підрозділом відповідної обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

У разі розроблення схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель району така документація із землеустрою додатково погоджується відповідними сільськими, селищними, міськими радами та районною державною адміністрацією.

Схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель села, селища, міста затверджуються відповідною сільською, селищною або міською радою.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України "Про землеустрій" схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць розробляються з метою визначення перспективи щодо використання та охорони земель, для підготовки обґрунтованих пропозицій у галузі земельних відносин, організації раціонального використання та охорони земель, перерозподілу земель з урахуванням потреби сільського, лісового та водного господарств, розвитку сіл, селищ, міст, територій оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного призначення, природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення тощо.

Частиною 4 статті 36 Закону України "Про охорону земель" визначено, що черезсмужжя та конфігурація земельних ділянок, що створюють перешкоди в ефективному їх використанні і здійсненні природоохоронних заходів, а також порушують ландшафтну цілісність території, підлягають упорядкуванню відповідно до затвердженої документації із землеустрою.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір по суті, суд насамперед враховує те, що документального підтвердження наявності схем землеустрою та техніко-економічного обґрунтування використання та охорони спірних земель за межами села Балабанівка Оратівського району Вінницької області відповідачем суду не надано, так само як і належні докази на підтвердження того, що перерозподіл земель здійснюється без врахування потреби сільського господарства та розвитку території.

Заперечення представника відповідача щодо проектування земельної ділянки, яку бажає отримати у власність позивач, єдиним масивом і не віднесення її ні до земель резерву, ні до земель запасу, що унеможливлює передачу її у власність, з посиланням на Проект формування території і встановлення меж Балабанівської сільської ради народних депутатів Оратівського району Вінницької області, судом враховано, проте в даному випадку цей Проект не є належним та допустимим доказом у справі з огляду на наступне.

Відповідно до статті 100 Земельного кодексу України від 18.12.1990, № 561-XII (в редакції чинній на час розробки Проекту) землеустрій передбачає:

1) розробку прогнозів державної і регіональної програм використання та охорони земель;

2) складання схем землеустрою, розробку техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земельних ресурсів;

3) встановлення на місцевості меж адміністративно-територіальних утворень;

4) складання проектів створення нових і впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань з урахуванням контурної організації території;

5) обгрунтування розміщення і встановлення меж територій з особливими природоохоронними, рекреаційними і заповідними режимами;

6) складання проектів відведення земельних ділянок у власність або користування, відмежування в натурі (на місцевості) вилучених (викуплених) і відведених земельних ділянок;

7) підготовку документів, що посвідчують право власності або право користування землею;

8) складання проектів внутрігосподарського землеустрою колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, радгоспів та інших сільськогосподарських підприємств, установ і організацій, селянських (фермерських) господарств, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування впроваджених сівозмін, впорядкування угідь, а також розробку заходів щодо охорони земель;

9) складання проектів внутрігосподарського землеустрою землеволодінь громадян з обґрунтуванням заходів щодо ефективного використання землі відповідно до цільового призначення, підвищення її родючості, застосування природоохоронної технології виробництва;

10) розробку проектів та іншої землевпорядної документації, пов'язаної з використанням і охороною земель;

11) авторський нагляд за здійсненням проектів;

12) проведення топографо-геодезичних, картографічних, ґрунтових, геоботанічних та інших обстежень і розвідувань земельного фонду.

Згідно пункту першого частини першої статті 102 цього ж Кодексу визначено, що розгляд і затвердження землевпорядних проектів провадиться в такому порядку: прогнозні матеріали, техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель і схема землеустрою після погодження у порядку, встановленому у завданнях на їх розробку, розглядаються і затверджуються відповідними Радами народних депутатів.

На обґрунтування своє правової позиції відповідачем надано до суду Проект формування території і встановлення меж Балабанівської сільської ради народних депутатів Оратівського району Вінницької області, розроблений Вінницьким філіалом Інститутом землеустрою Української академії аграрних наук.

Даний Проект схвалено 21 липня 1994 року рішенням 1 сесії 22 скликання Балабанівської сільської радои народних депутатів. Пунктом другим цього рішення передбачено затвердження Проекту Оратівською районною радою народних депутатів.

Разом з тим, інформації щодо затвердження даного проекту Оратівською районною радою народних депутатів відповідачем надано не було.

Натомість, в матеріалах справи наявний лист Архівного відділу Оратівської районної державної адміністрації від 6.11.2017 року № 360/01-25, зі змісту якого вбачається, що в протоколах сесій Оратівської районної ради народних депутатів Оратівського району Вінницької області за 1994-1995 роки рішення "Про затвердження Проекту формування територій і встановлення меж Балабанівської сільської ради" відсутнє.

Враховуючи зазначене, оскільки відповідачем не надано доказів затвердження "Проекту формування території і встановлення меж Балабанівської сільської ради", підстави для застосування його матеріалів в спірних правовідносин відсутні.

Отже, всупереч обов'язку доказування, закріпленому у ст. 71 КАС України, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено тих обставин, що стали підставою для надання позивачам відмов у розробленні проектів землеустрою, зокрема, ані загрози здійснення перерозподілу земель без врахування потреби сільського господарства та розвитку території, ані невідповідності місця розташування земельної ділянки вимогам закону та техніко-економічному обґрунтуванню.

Також суд зазначає, що в оскаржуваній відмові ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 30.06.2017 року № К-6544/0-4141/6-17 відсутні посилання на відповідну землевпорядну документацію адміністративно-територіальної одиниці, якій, на думку відповідача, не відповідають представлені позивачами викопіювання розміщення земельних ділянок.

Крім того, в силу положень ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, до відповідного клопотання додають графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, та погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Судом встановлено, що у наданим позивачем викопіюванні з схеми земельної ділянки із ситуаційного плану Балабанівської сільської ради Оратівського району Вінницької області зазначене бажане місце розташування земельної ділянки, заперечень щодо можливості їх передачі у власність позивачу для ведення особистого господарства немає.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області з непередбачених законом та не підтверджених документально підстав відмовило позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га, розташованої на території Балабанівської сільської ради Оратівського району Вінницької області з метою ведення особистого (селянського) господарства.

Відтак адміністративний позов в частині визнання протиправними та скасування відмови відповідача, викладеному у листі-відповіді від 30.06.2017 року № К-6544/0-4141/6-17 належить задовольнити.

Оцінюючи вимогу позивача про покладення на Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області обов'язку повторно розглянути його клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо передачі земельної ділянки у приватну власність для ведення селянського господарства, необхідно зазначити, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Таким чином, з огляду на наявність у суду права при задоволенні вимог адміністративного позову прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчити певні дії, а також враховуючи протиправність відмов суб'єкта владних повноважень у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо передачу земельної ділянки у приватну власніть для ведення особистого селянського господарства, суд доходить висновку, що позивачем обрано вірний спосіб захисту порушених прав, який може бути застосований при прийнятті рішення у даній адміністративній справі.

Відповідно до ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Дослідивши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного здобутого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_3

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати відмову ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Вінницькій області, викладену у листі від 30.06.2017 року №К-6544/0-4141/6-17 у наданні дозволу ОСОБА_3 на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Балабанівської сільської ради Оратівського району Вінницької області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність, орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства на території Балабанівської сільської ради Оратівського району Вінницької області.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (вул. Гагаріна, 6, с. Балабанівка, Оратівський район, Вінницька область, ідентифікаційний код НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Вінницькій області (вул. Келецька, 63, м. Вінниця, вінницька область, ) сплачений при звернені до суду судовий збір у розмірі 640 грн. (шістсот сорок гривень).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дончик Віталій Володимирович