Справа № 810/69/17
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2017 року м. Київ К/800/21430/17

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого - Веденяпіна О.А. (судді-доповідача), Бухтіярової І.О., Приходько І.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка»

на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 07 березня 2017 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 травня 2017 року (щодо повернення позовної заяви),

ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 травня 2017 року (щодо відмови у роз'ясненні судового рішення)

у справі № 810/69/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка»

до Верховної Ради України, Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області,

треті особи - Кабінет Міністрів України, Міністерство фінансів України,

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання бездіяльності незаконною, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аніка» (далі - позивач, ТОВ «Аніка») звернулось в суд з позовом до Верховної Ради України (далі - відповідач-1), Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - відповідач-2), треті особи - Кабінет Міністрів України, Міністерство фінансів України, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення відповідача-2 від 13 червня 2016 року №4712/10/10-13-11-02-10;

- визнати незаконною бездіяльність відповідача-1 з 10 серпня 2013 року, яка полягає у неприйнятті закону, яким би визначались організація, порядок діяльності і повноваження Державної фіскальної служби України та її територіальних органів;

- зобов'язати відповідача-2 прийняти одержану податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць травень 2016 року з додатками та доповненням до декларації ТОВ «Аніка» з введенням до інформаційних баз даних Державної фіскальної служби України відомостей з цих поданих позивачем документів від 13 червня 2016 року;

- зобов'язати відповідача-1 прийняти закон, яким би визначались організація, порядок діяльності і повноваження Державної фіскальної служби України та її територіальних органів.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 травня 2017 року, відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Аніка» про роз'яснення ухвали Київського окружного адміністративного суду від 05 січня 2017 року у справі № 810/69/17, якою позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07 березня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 травня 2017 року, позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалами суду першої інстанції щодо повернення позовної заяви та відмови в роз'ясненні ухвали, ухвалами суду апеляційної інстанції, якими ці рішення залишені без змін, ТОВ «Аніка» подало касаційні скарги, в яких просило їх скасувати та направити справу для продовження розгляду до Київського апеляційного адміністративного суду, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Заперечення на касаційну скаргу на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 травня 2017 року не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

В письмовому запереченні на касаційну скаргу позивача на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 07 березня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 травня 2017 року відповідач-1 просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Переглянувши судові рішення в межах касаційних скарг, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відхилення касаційних скарг, виходячи з наступного.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05 січня 2017 року позовну заяву ТОВ «Аніка» залишено без руху у зв'язку із сплатою судового збору у розмірі меншому, ніж передбачено законом, встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

Статтею 107 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Частиною другою статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, згідно з приписами частини першої статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент звернення до суду з даним адміністративним позовом, далі - Закон №3674-VI) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону №3674-VI, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2016 року установлено у розмірі - 1378,00 грн.

У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (абзац другий частини третьої статті 6 Закону №3674-VI).

Як вбачається з позовної заяви, ТОВ «Аніка» заявлено чотири вимоги немайнового характеру.

Проте, до позовної заяви ТОВ «Аніка» долучено платіжне доручення № 964 від 23 грудня 2016 року про сплату судового збору у сумі 1 378,00 грн., тобто судовий збір сплачено у меншому розмірі, ніж передбачено чинним законодавство, а саме лише за одну позовну вимогу немайнового характеру.

На думку позивача, ухвала про залишення позовної заяви без руху є незрозумілою, а тому 20 лютого 2017 року представником ТОВ «Аніка» подано до суду заяву про роз`яснення ухвали Київського окружного адміністративного суду від 05 січня 2017 року в адміністративній справі № 810/69/17.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року, яку залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 травня 2017 року, у задоволенні заяви ТОВ «Аніка» про роз`яснення ухвали Київського окружного адміністративного суду від 05 січня 2017 року в адміністративній справі № 810/69/17 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні вказаної заяви, суд виходив з того, що ТОВ «Аніка» не наведено суду жодних обставин, які б об'єктивно свідчили про неясність чи невизначеність судового рішення, та не зазначено які припускаються варіанти тлумачення рішення і як це впливає на його виконання. При цьому суд зазначив, що викладені у цій заяві доводи стосовно доцільності роз'яснення судового рішення є нічим іншим як незгодою позивача зі змістом ухвали та небажанням її виконувати у визначеному судом порядку.

Відповідно до частин першої та другої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Системне тлумачення положень вказаної статті дозволяє дійти висновку, що рішення суду може бути роз'яснено у разі, якщо без такого роз'яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз'яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Отже, в ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

При цьому роз'яснено може бути виключно рішення, яке підлягає виконанню.

Таким чином, колегія суддів погоджується з рішеннями суддів попередніх інстанцій, які дійшли правильного висновку про відсутність підстав для роз'яснення ухвали Київського окружного адміністративного суду від 05 січня 2017 року, оскільки зазначена ухвала складена відповідно до вимог чинного законодавства, є чіткою та зрозумілою і не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо їх розуміння.

В свою чергу, копію ухвали Київського окружного адміністративного суду від 05 січня 2017 року, якою позовну заяву ТОВ «Аніка» залишено без руху у зв'язку із сплатою судового збору у розмірі меншому, ніж передбачено чинним законодавством, позивачем отримано 10 лютого 2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Проте, недоліки позовної заяви, про які було зазначено в ухвалі Київського окружного адміністративного суду від 05 січня 2017 року, ТОВ «Аніка» усунуто не було.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, оскільки у строк, встановлений судом, позивачем не усунено недоліки позовної заяви, які були зазначені в ухвалі Київського окружного адміністративного суду від 05 січня 2017 року.

Доводи касаційних скарг не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних судових рішень судами першої та апеляційної інстанцій були порушені норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За наведених обставин касаційні скарги ТОВ «Аніка» підлягають відхиленню.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка» відхилити, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 07 березня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 травня 2017 року, ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, що передбачені статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді(підпис)О.А. Веденяпін
(підпис)І.О. Бухтіярова
(підпис) І.В. Приходько