Справа № 334/4583/17
Суддя: Турбіна Т. Ф.
Дата ухвалення: 2017-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 10.11.2017
Справа № 334/4583/17
Провадження № 2-а/334/448/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. Позов обґрунтовано тим, що наказом №8-0-2016 від 03.10.2016р. на підставі Постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» №11600-VIII від 22.09.2016р. він був звільнений з посади судді у зв'язку із поданням заяви про відставку.

Правобережним управлінням пенсійного фонду України м. Запоріжжя йому було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно Закону України від 07.07.2010р. №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». У зв'язку із збільшенням суддівської винагороди працюючих суддів пенсійним фондом позивачу був зроблений перерахунок грошового утримання з 01.12.2017р.

У довідках ТУ ДСА України в Запорізькій області від 03.10.2016р. і від 02.12.2016р. про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення не була зазначена, у зв'язку з чим щомісячне довічне грошове утримання було призначено у меншому розмірі, ніж це передбачено законом.

У червні 2017 року позивач звернувся до управління із заявою про проведення відповідного перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання, надавши відомості про розмір нарахованої і виплаченої допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу 14500,00 грн.

Рішенням Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 03.07.2017р. №159/Г-9 позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку призначеного довічного грошового утримання з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення з дати призначення - 03.10.2016р.

Позивач вважає рішення про відмову у здійсненні перерахунку грошового утримання протиправним з підстав, викладених у позові, та просить: визнати рішення Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 06.07.2017р. №159/Г-9 щодо відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з дня звільнення у відставку, тобто з 03.10.2016р.; зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 із урахуванням допомоги на оздоровлення, яка не була включена до суми суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на день звільнення - з 03.10.2016р.

В судове засідання позивач не з'явився, надіслав заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника та письмові заперечення проти позову, в яких вказує, що при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці слід керуватись ст. 133 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», згідно з яким матеріальна допомога на оздоровлення є одноразовою виплатою та не входить до складу суддівської винагороди, а тому підстави для врахування її для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання відсутні. Позовні вимоги щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання починаючи з 03.10.2016р. вважає необґрунтованими та просить у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (ч.1 ст. 6 КАС України).

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Судом встановлено, що на підставі Постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» №1600-VIII від 22.09.2016р. наказом голови Запорізького районного суду Запорізької області №8-о-2016 від 03.10.2016р. ОСОБА_1 був звільнений з посади судді у зв'язку із поданням заяви про відставку.

З 04.10.2016р. Правобережним управлінням пенсійного фонду України м. Запоріжжя ОСОБА_1 було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно Закону України від 07.07.2010р. №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», що підтверджується протоколом від 06.10.2016 №5137.

Для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачем було надано довідку про суддівську винагороду від 03.10.2016р. №08-03/994, видану ТУ ДСА України в Запорізькій області, передбачену Порядком подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 №3-1. Вказана довідка містила відомості, що суддівська винагорода складається з посадового окладу - 14500,00 грн. та доплати за вислугу років - 7250,00 грн. Інші виплати, які враховуються при обчисленні щомісячного грошового утримання, у довідці не зазначені.

У зв'язку із збільшенням суддівської винагороди працюючих суддів пенсійним фондом позивачу був зроблений перерахунок грошового утримання з 01.01.2017 на підставі довідки ТУ ДСА України в Запорізькій області №08-03/1109 від 02.12.2016, яка містила відомості, що суддівська винагорода складається з посадового окладу - 16000,00 грн. та доплати за вислугу років - 8000,00 грн., сума матеріальної допомоги на оздоровлення у ній не була відображена.

Оскільки відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при наданні щорічної оплачуваної відпустки позивачу виплачувалася суддівська винагорода та допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу, на яку відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» нараховувався ЄСВ, позивач 22.06.2017 звернулася до управління із заявою про перерахунок призначеного довічного грошового утримання з включенням суми виплаченої у 2016 році матеріальної допомоги на оздоровлення з дати призначення - 03.10.2016. На підтвердження нарахування та виплати у 2016 році матеріальної допомоги на оздоровлення позивачем було надано довідку ТУ ДСА України в Запорізькій області №08-03/1894 від 06.06.2017.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 і наданої ним довідкиТУ ДСА України в Запорізькій області №08-03/1894 від 06.06.2017, Правобережне об'єднане управління Пенсійного Фонду України м. Запоріжжя у своєму листі №159/Г-9 від 03.07.2017 повідомило, що законних підстав для включення матеріальної допомоги при обчисленні довічного грошового утримання судді у відставці немає.

При вирішенні спору щодо правомірності такої відмови суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У відповідності до ч.1 статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В силу вимог статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України.

У відповідності до п.14 ч.1 статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

Правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів на момент прийняття Верховною Радою України постанови від 08.09.2016р. про звільнення позивача з посади судді у відставку регулювались Законом України від 07.07.2010р. №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установлених законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. У відповідності до ч.6 статті 48 вищезазначеного Закону при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

В пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості. Право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, право на отримання виплат (пенсії, щомісячного довічного грошового утримання), рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

В п.2 резолютивної частини вищезазначеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що за змістом статті 126 Конституції України положення ч.3 статті 11 Закону України «Про статус суддів» у взаємозв'язку з ч.8 статті 14 Закону України «Про судоустрій України» (в редакціях, що були чинними на час розгляду справи судом) треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

Конституційний Суд України у Рішенні від 03.06.2013р. № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно з п. 3 Рішення Конституційного суду України від 08.06.2016р. за № 4-рп/2016 щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Згідно Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції, що діяла на час припинення суддівських повноважень ОСОБА_1, розмір щомісячного довічного утримання становив 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, та за кожний повний рік на посаді судді понад 20 років цей розмір збільшується на 2%.

Питання матеріального забезпечення судді регулюєтьсяIX розділом «Забезпечення суддів» цього Закону, відповідно до ст.ст. 133-134 Закону суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, а при наданні щорічної відпустки - виплачується, крім суддівської винагороди, допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Виплату допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачено і ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року, тобто виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачена спеціальним законом, яким регулюється забезпечення судді, і вона носить систематичний характер.

Відповідно до п.п.2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.01.2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713, допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода у грошовому виразі, що виплачується працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вищезазначеного Закону визначено структуру заробітної плати до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Додатком №2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якій зазначається крім відомостей про судову винагороду інші виплати, які враховуються при призначенні (перерахунку) щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, й виплата передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, і вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто, матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат, а відповідно входить до структури заробітної плати, а за нормами ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 у відсотковому відношенні саме до заробітної плати, а не тільки до суддівської винагороди, передбачено визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з допомоги на оздоровлення нараховувався та був сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, то незалежно від того, що вона не є складовою суддівської винагороди, допомога на оздоровлення повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Виплачувана ОСОБА_1 матеріальна допомога віднесена до фонду оплати праці, що є складовою заробітної плати, сума грошової допомоги включена в оподатковуваний дохід відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що підтверджується листом ТУ ДСА України в Запорізькій області від 22.09.2017р. №08-03/3953.

Аналіз наведених положень дає підставу для висновку про те, що матеріальна допомога є складовою системи оплати праці судді.

Це узгоджується і з положеннями пенсійного законодавства України. Так, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Частиною 1 статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20.02.2012 року № 21-430а11 та від 06.11.2013 року № 21-350а13, які в силу ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 мав право на обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення при призначенні грошового утримання з 04.10.2016р. та при здійсненні його перерахунку з 01.01.2017, вказана відмова пенсійного органу є неправомірною.

Разом з тим, вимоги позову про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення з 03.10.2016р. є безпідставними, оскільки грошове утримання ОСОБА_1 правомірно було призначене з 04.10.2016р.

Частиною 2 ст.99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України, якщо в ході судового розгляду справи суд встановить, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданою з пропущенням установленого законом строку звернення до адміністративного суду, або викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, позовна заява залишається без розгляду.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою 14.07.2017р. Таким чином, позов в частині вимог за період з 04.10.2016 по 13.01.2017 поданий після закінчення строків, установлених законом. На підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Приймаючи до уваги, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданою з пропущенням установленого законом строку звернення до адміністративного суду, підстав для визнання причин пропуску строку поважними судом не встановлено, позовна заява в частині вимог за період з 04.10.2016р. по 13.01.2017р. підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 71, 86, 94, 99, 100, 158-167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із включенням до суми суддівської винагороди, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання судді у відставці, 1/12 нарахованої та виплаченої суми матеріальної допомоги на оздоровлення, з 14.01.2017.

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити з 14.01.2017 перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із включенням до суми суддівської винагороди, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання судді у відставці, 1/12 нарахованої та виплаченої суми матеріальної допомоги на оздоровлення, зазначеної у листі Територіального управління державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 06.06.2017 №08-03/1894, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя в частині вимог за період з 04.10.2016р. по 13.01.2017р. - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ця постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд міста Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя: Турбіна Т. Ф.