Справа № 826/397/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 жовтня 2017 року № 826/397/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І., суддів Качура І.А., Федорчука А.Б. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної казначейської служби України та просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині неналежного розгляду її звернення від 03 листопада 2016 року, порушення строків його розгляду, зобов'язати відповідача розглянути зазначене звернення належним чином та по суті; визнати неправомірною бездіяльність відповідача, що полягає у не нарахуванні компенсації у розмірі 3% річних на суму, присуджену до стягнення за судовим рішенням, та зобов'язати його здійснити таке нарахування, починаючи з 27 серпня 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 18 березня 2016 року задоволено її позов до держави Україна в особі Шевченківського РУ ГУ МВС України в місті Києві, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди у сумі 200 000 грн. 29 березня 2016 року зазначене рішення набрало законної сили, через що судом першої інстанції був виданий виконавчий лист, пред'явлений позивачем до виконання відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

26 травня 2016 року позивач звернулася до відповідача із заявою про примусове виконання судового рішення, проте протягом визначеного законом тримісячного строку рішення суду виконано не було, через що позивач 03 листопада 2016 року направила відповідачу звернення в порядку Закону України «Про звернення громадян», на яку з порушенням визначеного цим Законом строку, отримала відповідь не по суті поставлених питань.

У таких діях відповідача позивач вбачає протиправну бездіяльність, у зв'язку з чим просить суд крім іншого зобов'язати Державну казначейську службу України надати відповідь по суті її звернення та здійснити дії щодо нарахування на суму стягнення 3% річних в порядку статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Представник відповідача - Державної казначейської служби України в судове засідання не прибув, письмових заперечень або інших документів стосовно позовних вимог до суду не надходило.

Ухвалою від 17 травня 2017 року (протокольною) відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд перейшов у письмове провадження.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 18 березня 2015 року задоволено позов ОСОБА_1 до держави Україна в особі Шевченківського РУ ГУ МВС України в місті Києві, Державної казначейської служби України, стягнуто на користь позивача з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного казначейського рахунку Державної казначейської служби України 200 000, 00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

29 березня 2016 року зазначене судове рішення набрало законної сили.

24 травня 2015 року за рішенням суду першої інстанції від 18 березня 2016 року видано виконавчий лист № 369/9008/15, який 25 травня 2016 року разом із заявою про примусове виконання судового рішення подано позивачем до Державної казначейської служби України.

Оскільки рішення суду протягом п'яти місяців поспіль виконане не було, позивач звернулася до відповідача з листом від 03 листопада 2016 року, у якому в порядку Закону України «Про звернення громадян» просила повідомити:

- чи здійснює Державна казначейська служба України нарахування компенсації у розмірі 3% річних від не перерахованих на її користь за рішенням суду 200 000, 00 грн. у зв'язку з його невиконанням у трьохмісячний строк;

- результати розгляду Міністерством фінансів України пропозицій Державної казначейської служби України від 16 травня 2016 року, 13 червня 2016 року, 12 липня 2016 року, 09 серпня 2016 року та 08 вересня 2016 року щодо внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» для здійснення видатків за КПКВК 3504030 або виділення коштів з резервного фонду державного бюджету для забезпечення виконання рішень судів.

Зазначене звернення отримано відповідачем 07 листопада 2016 року.

20 грудня позивач отримала відповідь з Державної казначейської служби України за № 5-13/2035-20647 від 14 грудня 2016 року, в якій наведено інформацію щодо порядку та черговості виконання судових рішень, стану їх виконання на 13 грудня 2016 року, загальної суми коштів, які вже сплачені стягувачам, залишку невиконаних судових рішень, а також прогнозу виконання судового рішення, ухваленого на користь ОСОБА_1, у грудні 2016 року.

Вважаючи, що відповіді по суті її звернення не надано, позивач зазначає, що таким чином відповідачем допущено протиправну бездіяльність, а крім цього безпідставно відмовлено їй у нарахуванні 3% річних компенсації на суму стягнення за несвоєчасне виконання судового рішення, та звертається до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи, вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні осіб, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому та об'єктивному досліджені доказів, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» (далі - Закон) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно статті 3 Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особа, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Як вбачається з матеріалів справи, звернення позивача від 03 листопада 2016 року отримане відповідачем 07 листопада 2016 року, про що свідчить штамп на зворотному поштовому повідомленні.

Відповідь на зазначене звернення датована 14 грудня 2016 року та направлена позивачу, виходячи з поштового штампу на конверті 18 грудня 2016 року (копія конверта наявна в матеріалах справи), тобто з порушенням установленого законом місячного строку розгляду звернень громадян.

При цьому доказів повідомлення позивача щодо продовження місячного строку розгляду його звернення суду не надані.

Отже, доводи позивача стосовно недотримання відповідачем встановленого законодавством місячного строку щодо розгляду її звернення знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Стосовно доводів позивача щодо неналежного розгляду її заяви та надання відповіді не по суті поставлених у ньому питань, то суд зазначає наступне.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що всі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Звертаючись до Державної казначейської служби України з листом від 03 листопада 2016 року, позивачем поставлено два питання, а саме:

- чи здійснює Державна казначейська служба України нарахування компенсації у розмірі 3% річних від не перерахованих на її користь за рішенням суду 200 000, 00 грн. у зв'язку з його невиконанням у трьохмісячний строк;

- результати розгляду Міністерством фінансів України пропозицій Державної казначейської служби України від 16 травня 2016 року, 13 червня 2016 року, 12 липня 2016 року, 09 серпня 2016 року та 08 вересня 2016 року щодо внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» для здійснення видатків за КПКВК 3504030 або виділення коштів з резервного фонду державного бюджету для забезпечення виконання рішень судів.

Аналіз змісту відповіді Державної казначейської служби України від 14 грудня 2016 року № 5-13/2035-20647 не дає підстав стверджувати, що позивачу надано відповідь по суті поставлених питань. Зокрема, відповідач підтверджує, що у нього на виконанні перебуває виконавчий лист за рішенням Деснянського районного суду міста Києва у справі № 669/9008/15 про стягнення коштів на користь ОСОБА_1, зазначає, що рішення виконуються у порядку черговості їх надходження, повідомляє, що станом на 13 грудня 2016 року Казначейством виконано судових рішень на загальну суму 15 116, 8 млн. грн., а на виконанні знаходяться судові рішення на суму 2 595, 6 тис. грн., які надійшли та зареєстровані раніше ніж рішення на користь ОСОБА_1, а крім того прогнозує розгляд питання щодо перерахування коштів на користь позивача у грудні 2016 року.

Отже, відповідей на поставлені позивачем питання у її заяві від 03 листопада 2016 року в листі Державної казначейської служби України від 14 грудня 2016 року не міститься, що дає підстави суду для висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 та зобов'язання повторно розглянути вищевказане звернення позивача.

Водночас в частині позовних вимог щодо визнання неправомірною бездіяльності Державної казначейської служби України, що полягає у не нарахуванні компенсації у розмірі 3% річних від суми, визначеної рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 18 березня 2016 року у цивільній справі № 369/9008/15 за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Шевченківського РУ ГУ МВС України у місті Києві, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, за порушення трьохмісячного строку перерахування коштів, встановленого Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Пункт 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року за № 460/2011 визначено центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Державну казначейську службу України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Згідно з положеннями частини 4 статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

У разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахувала кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (частина перша та друга статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не здійснювалося жодних дій щодо виплати позивачу присудженої до стягнення суми моральної шкоди за судовим рішенням. Відомостей про те, що відповідачем відмовлено ОСОБА_1 у нарахуванні 3% річних на суму стягнення в порядку частини першої статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» матеріали справи не містять.

Посилання ОСОБА_1 на те, що усна інформація, яка була надана працівником Державної казначейської служби України ОСОБА_2 у телефонній розмові з представником позивача стосовно відсутності передбачених бюджетом видатків для виплати компенсації за порушення строку перерахування коштів, не може бути належним доказом відмови відповідача у нарахуванні компенсації, тому не приймаються судом як необґрунтовані та передчасні.

Згідно частин першої та третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження було надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У даній справі позивачем частково доведено суду обґрунтованість позовних вимог та підтверджено їх належними доказами, натомість відповідачем доводи позивача не спростовано.

Відповідно до частини третьої статті 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. ст. 17, 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України в частині недотримання встановленого статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» місячного строку розгляду, а також неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 03 листопада 2016 року.

3. Зобов'язати Державну казначейську службу України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 03 листопада 2016 року та надати відповідь по суті поставлених питань.

4. Стягнути з Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул.. Бастіонна, 6, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) суму сплаченого судового збору у розмірі 1 102 (одна тисяча сто дві) грн. 00 коп.

У задоволенні решти позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя В.І. Келеберда

Судді І.А. Качур

А.Б. Федорчук