Справа № 523/12929/17
Суддя: Бабаков В. П.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/523/384/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2017 р.Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Бабаков В.П., розглянувши у порядку скороченого провадження в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій, рішень протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати дії та рішення відповідача протиправними та зобовязати його здійснити призначення та виплату пенсії по інвалідності відповідно до ст.37 ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-XII, починаючи з часу звернення із відповідною заявою та в подальшому.

Представник відповідача позов не визнав, надав суду заперечення проти позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала в органах державної служби в Державній податковій інспекції у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, на посадах віднесених до державної служби,загалом її трудовий стаж державної служби становить понад 20 років, що підтверджується копією трудової книжки.

З 01.07.2017р. позивачці встановлено 2 групу інвалідності загального захворювання, що підтверджується довідкою МСЕК.

01.08.2017р. позивачка припинила державну службу.

02 серпня 2017р. ОСОБА_1 письмово звернулася до Суворовського обєднаного УПФУ в м. Одесі із заявою про призначення мені пенсії по інвалідності як державному службовцю у відповідності до ст.37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 16.12.1993р. №3723-ХИ, надавши довідки за встановленою формою №4060/9/15-54-05-23 та № 4061/9/915-54-05-23 від 02 серпня 2017р., до яких включені всі види оплати праці, з яких сплачений єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Рішенням від 09 серпня 2017р. №116 відповідач відмовив позивачці в призначенні пенсії державного службовця, у звязку з тим, що набрав чинності Закон №889, яким пенсії по інвалідності державним службовцям не передбачені, а Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993р. втратив чинність, крім ст.37, в звязку з чим відповідач призначив мені пенсію на загальних підставах згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Суд вважає, що вказані дії та рішення відповідача порушують права та законні інтереси позивача з огляду на наступне.

З 01.05.2016 року набрав чинності Закон України №889 «Про державну службу».

Так, пунктом 10. Розділу 11 прикінцевих та перехідних положень Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-У1П, який набрав чинність 01.05.2016р., зазначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу»(Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень цього ж закону для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу»(Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу»(Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, враховуючи те, що на день набрання чинності Законом України № 889-VIII, а саме 01.05.2016р., позивачка займала посаду державної служби та мала не менш як 10 років стажу державної служби, суд вважає, що за нею зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу»(Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст.490 із наступними змінами).

Відповідно ч.1 ст.37 Закону України «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця робот и на час досягнення зазначеною віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Частинами 9-12 статті 37 Закону України «Про державну службу» визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно закону України «України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, визнаним інвалідами 1 або 11 групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів 1 або ІІ групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби. Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування па державній службі.

Згідно ч.3 ст.45 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Таким чином, враховуючи те, що позивачці встановлено інвалідність у період перебування на державній службі, загальний стаж державної служби позивачки більш як 23 роки, її безпосереднє звернення за призначенням пенсії на другий день після припинення державної служби суд вважає, що відповідача слід зобовязати призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до ч.7 ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993р. №3723-XII згідно довідок за встановленою формою №4060/9/15-54-05-23 та № 4061/9/915-54-05-23 від 02 серпня 2017р., до яких включені всі види оплати праці, з яких сплачений єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з дня звернення із відповідною заявою, а саме з 02 серпня 2017р.

Згідно п.1 ч.1 ст.256 КАС України, дана постанова суду підлягає негайному виконання у межах суми стягнення за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6,7,8,9,10,11,14,71,100,159-163,167,256 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій, рішень протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до ч.7 ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993р. №3723-XII.

Зобов'язати Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до ч.7 ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993р. №3723-XII згідно довідок за встановленою формою №4060/9/15-54-05-23 та № 4061/9/915-54-05-23 від 02 серпня 2017р., до яких включені всі види оплати праці, з яких сплачений єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з з 02 серпня 2017р.

Допустити негайне виконання постанови у межах суми стягнення присудженої пенсії за один місяць.

Постанову може бути оскаржено протягом 10-ти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні мають право оскаржити постанову протягом 10-ти днів з дня отримання її копії.

Суддя