Справа № 607/3635/17
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10303/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

ОСОБА_1,

секретаря судового засідання Чигер І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 вересня 2017 року у справі №607/3635/17 за позовом ОСОБА_2 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій неправомірними, -

В С Т А Н О В И В:

20.03.2017 ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (далі ОСОБА_3), просив визнати протиправними дії ОСОБА_3 щодо відмови у врахуванні у складі заробітної плати при призначенні пенсії державного службовця нарахованої та виплаченої суми матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та винагороди за вислугу років в розмірі 40% відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року №1013; зобов'язати ОСОБА_3 здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу як державному службовцю в розмірі 84 відсотків з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та винагороди за вислугу років в розмірі 40% відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року №1013 відповідно до довідок Головного управління ДФС у Тернопільській області від 06 січня 2017 року за №5/19-00-05/33/1 та довідки від 09 грудня 2016 року №40792/10/19-18-05-05 із збереженням базового місяця для обчислення індексації пенсії до проведення такого перерахунку.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 вересня 2017 року позов задоволено частково: визнано неправомірними дії ОСОБА_3 щодо відмови у врахуванні ОСОБА_2 у складі заробітної плати при призначенні пенсії державного службовця нарахованої та виплаченої суми матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку; зобов'язано ОСОБА_3 здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 як державному службовцю з 01 січня 2017 року в розмірі 84% з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку відповідно до довідки №5/19-00-05/33/1 про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» виданої 06 січня 2017 року Головним управлінням ДФС у Тернопільській області та відповідно до довідки Тернопільської ОДПІ від 09 грудня 2016 року №40792/10/19-18-05-35, із збереженням базового місяця для обчислення індексації пенсії до проведення такого перерахунку. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подало апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.09.2017 та винести нову, якою відмовити у задоволені позовних вимог повністю. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в довідки, на підставі яких обчислено пенсію позивача у 2009 році, не були включені «інші виплати», а саме: матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація пенсії. Вказує, що допомога на оздоровлення, матеріальна допомога, грошові винагороди, суми індексації та компенсація за невикористану відпустку не відносяться до інших надбавок, а тому не враховуються до заробітної плати, з якої обчислюється розмір пенсії державного службовця. Також зазначає, що стаж державної служби позивача становить 12 років 10 місяців 22 дні, а тому надбавку за вислугу років встановлено у розмірі 20 відсотків із посадового окладу з врахуванням доплати за ранг. Окрім того, апелянт вказує, що перерахунок раніше призначених пенсій державним службовцям було передбачено ст.37-1 Закону України «Про державну службу», яка втратила чинність на підставі Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, а тому провести перерахунок пенсії позивача немає можливості.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи судом першої інстанції, 26.11.2009 ОСОБА_2 звільнений з посади заступника голови Державної податкової адміністрації в Тернопільській області та йому призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 84% суми заробітної плати.

11.01.2017 ОСОБА_2 звернувся в ОСОБА_3 із заявою щодо приведення розміру пенсії у відповідності до вимог чинного законодавства України, з врахуванням в середній заробіток винагороди за вислугу років, яка виплачувалась на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 №1013, матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутові потреби та індексацію заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку (а.с.11).

ОСОБА_3 від 20.01.2017 №17/Б-11 ОСОБА_2 повідомлено, що інші грошові винагороди, допомога на оздоровлення, матеріальна допомога та суми індексації не передбачені ст.50 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, а тому підстав для проведення перерахунку пенсії немає (а.с.12).

Вважаючи вказану відмову неправомірною, ОСОБА_2 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII, в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу, (далі - Закон №3723-XII) встановлено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 №108/95-ВР встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно з п.2.2 Розділу 2 «Фонд оплати праці» Інструкції зі статистики заробітної плати фонд додаткової заробітної плати включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До складу фонду додаткової заробітної плати входять, зокрема: премії та винагороди, у тому числі за вислугу років, що мають систематичний характер, незалежно від джерел фінансування (пп.2.2.2), суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників (пп.2.2.7); оплата за невідпрацьований час, зокрема, оплата, а також суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних (основної та додаткових) відпусток та додаткових відпусток працівникам, які мають дітей, у розмірах, передбачених законодавством (пп.2.2.12).

Відповідно до п.2.3 Розділу 2 «Фонд оплати праці» Інструкції зі статистики заробітної плати інші заохочувальні та компенсаційні виплати включають винагороди та премії, які мають одноразовий характер, компенсаційні та інші грошові й матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. До них належать, зокрема, матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (пп.2.3.3).

Частиною другою статті 33 Закону №3723-XII заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Відповідно до ч.6 ст.33 Закону №3723-XII державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Частиною 1 статті 35 Закону №3723-XII передбачено виплату державним службовцям допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу при наданні щорічної відпустки.

Згідно з ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII, в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг

Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (частина перша статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», пункт 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078).

Аналіз наведених положень дає підстави суду апеляційної інстанції для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, індексація та компенсація за невикористану відпустку є складовими частинами заробітної плати та входять до системи оплати праці державного службовця.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсії, однак із змісту статті 40 цього Закону вбачається, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески.

Стаття 41 Закону №1058-IV, в редакції чинній на момент призначення пенсії, визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із цим Законом були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 14.05.2013 в справі №21-125а13, від 28.05.2013 у справі №21-97а13, від 04.03.2014 у справі №21-3а14, які з врахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковими для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.

Згідно з Довідкою №5/19-00-05/33/1 від 06.01.2017 про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» ОСОБА_2 за період з листопада 2004 до жовтня 2009 інші виплати (матеріальна допомога, індексація) становили 4897,05 (а.с.9), відповідно до Довідки №40792/10/19-18-05-05 від 09 грудня 2016 року про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» інші виплати (індексація грошових доходів населення, матеріальна допомога, компенсація за невикористану відпустку) за період з січня 2008 року до лютого 2009 року становили 12468,40. На всі виплати, включені у вказані довідки, нараховано страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

На підставі вказаного суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що пенсія позивача повинна обчислюватись із заробітної плати з урахуванням всіх виплат, з яких фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду - внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а тому дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії позивача з врахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексація та компенсація за невикористану відпустку є протиправними.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що відсотковий розмір заробітної плати державного службовця, з якої призначається пенсія, визначається з урахуванням стажу державної служби, при цьому застосуванню підлягає ст.37 Закону України «Про державну службу» у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії, тоді як внесені зміни щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державному службовцю у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 08 липня 2015 року (справа 732/48/15-а), яка з врахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковими для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.

Також, враховуючи дату звернення позивача в ОСОБА_3 щодо перерахунку пенсії із доданими до такої довідками №5/19-00-05/33/1 від 06.01.2017 та №40792/10/19-18-05-05 від 09 грудня 2016 року, а також положення ч.4 ст.45 Закону №1058-IV, суд апеляційної інстанції вважає вірним визначену судом першої інстанції дату з якої слід провести перерахунок пенсії з врахуванням вказаних вище виплат 01.01.2017.

Щодо збереженням базового місяця для обчислення індексації пенсії, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що здійснення пенсійним органом перерахунку пенсії на виконання рішення суду, не може слугувати підставою для здійснення нового нарахування споживчих цін для проведення індексації у зв'язку із зростанням доходів громадян, без перегляду їх мінімального розміру, оскільки фактично збільшення доходів позивача в контексті приписів законодавства про порядок підвищення пенсійного забезпечення та індексацію доходів громадян не відбулось.

Окрім того, покликання апелянта на те, що Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ втратив чинність згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, тоді як п.10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII передбачено лише право державних службовців на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, а тому провести перерахунок немає можливості, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки підставою для перерахунку пенсії, призначеної позивачу у 2009 році, є не підвищення розміру заробітної плати, а неврахування всіх належних виплат для призначення пенсії, відтак на дані правовідносини норми вказаних законів не поширюються.

Оскільки позивач не оскаржує постанову суду в частині відмови в позові, а тому в силу приписів ст.195 КАС України, така відмова не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо протиправності відмови ОСОБА_3 врахувати позивачу при призначені пенсії державного службовця нараховані та виплачені суми матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та здійснити перерахунок і виплату пенсії позивачу як державному службовцю з врахуванням таких.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 вересня 2017 року у справі №607/3635/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_1

Повний текст Ухвали складено 16.11.2017