Справа № 817/149/17
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Жуковська Л.А.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"15" листопада 2017 р. Справа № 817/149/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

Франовської К.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "27" липня 2017 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнеагроспецмонтаж" до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватне підприємство "Импульс" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнеагроспецмонтаж" звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.12.2016 року №.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за наслідками позапланової виїзної документальної перевірки відповідачем виявлено завищення податкового кредиту з податку на додану вартість за листопад, грудень 2015 року по господарських операціях з ПП "Импульс", які відповідач вважає безтоварними. Позивач з такими висновками контролюючого органу не погоджується, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Зокрема, позивач посилається на те, що фактичний рух активів в межах здійснення цих господарських операцій прослідковується на підставі належним чином складених первинних та інших документів, а твердження відповідача базуються на припущеннях та недостовірних відомостях. Тому, позивач вказує, що оспорюване податкове повідомлення-рішення є неправомірними, просить позов задовольнити повністю.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 27 липня 2017 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 27.12.2016 року №.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення були прийняті ним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з огляду на що підстави для визнання їх протиправними та скасування відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши й проаналізувавши докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що Державною податковою інспекцією у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області проведено позапланову виїзну документальну перевірку Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнеагроспецмонтаж" з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні взаєморозрахунків з Приватним підприємством "Импульс" за період з 01.11.2015 року по 31.12.2015 року, результати якої оформлено актом від 04.10.2016 року №78/17-16-14-00/00910699 (а.с. 8-11).

За висновками даного акту перевірки контролюючим органом виявлено порушення платником податків п. 198.2, п. 198.3, абз. 1 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, яке полягало у завищенні ним податкового кредиту з податку на додану вартість за листопад-грудень 2015 року на загальну суму 203133,40 грн.

Платником податків подано заперечення на акт перевірки, за наслідками їх розгляду контролюючим органом висновки акту перевірки залишено без змін (а.с. 12-16).

Державною податковою інспекцію у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.10.2016 року № про збільшення Товариству з додатковою "Рівнеагроспецмонтаж" грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 304700,00 грн., в тому числі 203133,00 грн. за основним платежем та 101567,00 грн. штрафу (а.с. 17).

Платником податків оскаржено вказане податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку, за наслідками розгляду контролюючим органом скасовано податкове повідомлення-рішення від 17.10.2016 року № в частині визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість за штрафними санкціями на суму 50783,25 грн. (а.с. 17-24).

Державною податковою інспекцію у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.12.2016 року № про збільшення Товариству з додатковою "Рівнеагроспецмонтаж" грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 253916,25 грн., в тому числі 203133,00 грн. за основним платежем та 50783,25 грн. штрафу (а.с. 18).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 27.12.2016 року № є необґрунтованим, прийнятим з порушенням вимог чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV (надалі - Закон України №996-XIV), господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України №996-XIV, факт здійснення господарських операцій фіксується первинними документами, які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Абзацом 11 статті 1 Закону №996-XIV визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення

Відтак, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальну зміну майнового стану суб'єкта господарювання, яка фіксується шляхом складення контрагентами первинних документів.

Вимога щодо реальної зміни майнового стану, як ознака фактичного здійснення господарської операції та необхідність фіксування такої зміни у первинних документах, кореспондує з нормами Податкового кодексу України, якими встановлено порядок формування витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та податкового кредиту з податку на додану вартість.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (абзац 1). Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац 2).

Відповідно до пп. "а" п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, що була чинною на час існування спірних правовідносин), до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, що була чинною на час існування спірних правовідносин) передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, що була чинною на час існування спірних правовідносин) визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, що була чинною на час існування спірних правовідносин) встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці 1 цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Судами встановлено, що 02.11.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнеагроспецмонтаж" (Генпідрядник, надалі ТОВ "Рівнеагроспецмонтаж") та Приватним підприємством "Импульс" (Підрядник, надалі ПП "Импульс") укладено договір №364, предметом якого є виконання Підрядником будівельно-монтажних робіт згідно затвердженої проектно-кошторисної документації та вимог Генпідрядника при будівництві об'єкту "Центральна районна лікарня в смт Рокитне Рівненської області. Терапевтичний корпус (2-й пусковий комплекс - будівництво)" (надалі Договір) (а.с. 25-27).

На виконання умов ПП "Импульс" виконано будівельні роботи на загальну суму 1218800,40 грн., у тому числі ПДВ 203133,40 грн., що вбачається з:

-актів приймання виконаних будівельних робіт форми КБ2в за грудень 2015 року від 02.12.2015 року на суму 475309,20 грн., від 29.12.2015 року на суму 743491,20 грн. (а.с. 29-36, 69-77);

-довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2015 форми КБ-3 на суму 1218800,40 грн., у тому числі ПДВ 203133,40 грн. (а.с. 28);

-загального журналу робіт, що ведеться ТОВ "Рівнеагроспецмонтаж", у якому відображено виконання ПП "Импульс" будівельних робіт на зазначеному об'єкті у період з листопада по грудень 2015 року (а.с. 91-106).

Розрахунки за виконані роботи здійснені між сторонами у повному обсязі на суму 1218800,40 грн., як слідує з виписок з банківського рахунку позивача (а.с. 53-61).

Крім того, судом першої інстанції досліджено договір підряду від 04.10.2013 року №34/275, укладений між позивачем як Підрядником і Департаментом з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації як Замовником, предметом якого є виконання комплексу робіт по об'єкту "Центральна районна лікарня в смт Рокитне Рівненської області. Терапевтичний корпус (2-й пусковий комплекс - будівництво)".

У пункті 4.5 зазначеного договору сторонами погоджено, що Підрядник має право за згодою Замовника залучати для виконання умов цього договору субпідрядні організації, що мають відповідні повноваження встановлені чинним законодавством на проектні, будівельні, монтажні, інженерно-вишукувальні роботи (а.с. 78-80).

Також з наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що одним із видів господарської діяльності, які здійснюються позивачем є будівництво житлових і нежитлових будівель (КВЕД 41.20) (а.с. 38-42).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що виконання ПП "Импульс" на замовлення ТОВ "Рівнеагроспецмонтаж" будівельних робіт здійснювалося в межах господарської діяльності останнього.

Як зазначено в акті перевірки та не заперечується відповідачем по справі, ПП "Импульс" виписано для ТОВ "Рівнеагроспецмонтаж" податкові накладні від 06.11.2015 року №4 на ПДВ у сумі 25000,00 грн., від 25.11.2015 року №9 на ПДВ у сумі 16666,67 грн., від 02.12.2015 року №2 на ПДВ у сумі 37551,53 грн., від 18.12.2015 року №5 на ПДВ у сумі 33333,33 грн., від 28.12.2015 року №9 на ПДВ у сумі 33333,33 грн., від 29.12.2015 року №13 на ПДВ у сумі 57248,54 грн., що були зареєстровані у визначені законодавством терміни в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані позивачем для перевірки та в судове засідання документи на підтвердження здійснення господарських операцій з ПП "Импульс" є первинними в розумінні Закону України №996-XIV та Податкового кодексу України, відповідають необхідним вимогам, передбаченим законодавством, а виписані податкові накладні містять усі необхідні реквізити.

Позивачем віднесено сплачений у складі вартості робіт податок на додану вартість в розмірі 203133,40 грн. до складу податкового кредиту за листопад, грудень 2015 року.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо того, що на підставі аналізу податкової звітності ПП "Импульс" встановлено відсутність у підприємства будь-яких основних засобів, виробничих потужностей, зокрема будівельних машин і механізмів, трудових ресурсів для виконання робіт на замовлення ТОВ "Рівнеагроспецмонтаж".

Суд першої інстанції залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ПП "Импульс" і останнім надано суду договір субпідряду від 04.11.2015 року №04/11, укладений з Приватним підприємством "САМ-ЛЕВ", як субпідрядником, предметом якого стало виконання будівельно-монтажних робіт з будівництва об'єкту "Центральна районна лікарня в смт. Рокитне Рівненської області. Терапевтичний корпус (2-й пусковий комплекс - будівництво)" та підписані на його виконання акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за листопад, грудень 2015 року, а також акти приймання-передачі будівельних матеріалів і видаткові накладні на придбання матеріалів.

Із урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що твердження контролюючого органу не мають впливу на дійсні обставини здійснення господарської операції та не повинні братися до уваги при наданні оцінки їх фактичного здійснення.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відтак, суд першої інстанції вірно зазначив, що відсутність у суб'єкта господарювання (контрагента) достатніх матеріальних чи будь-яких інших ресурсів для здійснення господарської діяльності, не має своїм наслідком недійсність укладеного ним правочину і не може слугувати доказом наявності у вказаного суб'єкта господарювання такої мети як порушення інтересів держави у сфері оподаткування.

Зазначені відповідачем обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит з податку на додану вартість у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни негативні наслідки мають настати саме для цієї особи.

Таким чином, висновки відповідача про порушення позивачем вимог п. 198.2, п. 198.3, абз. 1 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України та завищення податкового кредиту з податку на додану вартість за листопад-грудень 2015 року на загальну суму 203133,40 грн., не знаходять свого підтвердження жодними доказами, тому є безпідставними і необґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення від 27.12.2016 року № є протиправними та підлягає скасуванню судом.

З урахуванням вказаного, колегія суддів переглянувши у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 27 липня 2017 року без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "27" липня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

К.С. Франовська