Справа № 753/9942/17
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 753/9942/17 Головуючий у 1-й інстанції: Леонтюк Л.К.
Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Земляної Г.В.,

Ісаєнко Ю.А.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 01 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення у відповідності до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІУ (далі - Закон № 1058-ІУ) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали у закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та мають страховий стаж (для чоловіків- 35 років, для жінок- 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію;

- зобов'язати Лівобережне об'єднане управління пенсійного фонду України в м. Києві виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення в розмірі - 13 332,00 грн.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 01 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати зазначену постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач перебуває на обліку у Лівобережному об'єднаному управлінні пенсійного фонду України в м. Києві та з 29.05.2016 отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV. Зазначену пенсію призначено їй вперше.

Позивач 13.10.2016 звернулася до відповідача із заявою про нарахування і виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.

У відповідь, відповідач листом від 10.11.2016 № 17403/14/Т-1260 відмовив у виплаті грошової допомоги у зв'язку із тим, що заява про призначення пенсії за віком надана 25.05.2016, а досягнення віку 57 років 6 місяців настало 28.05.2016 і відсутні підстави для призначення грошової допомоги.

Позивач 12.01.2017 звернулася до голови правління Пенсійного фонду України щодо нарахування і виплати їй спірної грошової допомоги, на що 15.02.2017 отримала аналогічну відповідь відповідача № 2773/14/Т-164.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася до суду з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 на день звернення за призначенням пенсії не досягла пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-ІV - 57 років 6 місяців, оскільки народилась 28 листопада 1958 року. Також суд зазначив, що в матеріалах пенсійної справи відсутні будь-які відомості (довідки, копії первинних документів), які б свідчили, що ОСОБА_4 займала посади саме в лікарняних закладах.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: <…> 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року <…>.

Згідно пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення <…> за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України <…>.

До Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 (далі - Перелік), віднесені, окрім іншого лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри - лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).

Аналіз викладених норм, з урахуванням фактичних обставин справи, дає підстави для висновку, що для отримання грошової допомоги за п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV, позивач мала:

- досягти віку 57 років 6 місяців;

- до досягнення віку 57 років 6 місяців не отримувати пенсію;

- станом на день досягнення віку 57 років 6 місяців працювати у лікарняному закладі на посаді середнього медичного персоналу;

- станом на день досягнення віку 57 років 6 місяців мати стаж 30 років на посадах середнього медичного персоналу у лікарняних закладах.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач досягла віку 57 років 6 місяців 28.05.2016. Станом на зазначену дату вона працювала у лікарняному закладі на посаді середнього медичного персоналу, мала стаж роботи на таких посадах більше 30 років та раніше не отримувала пенсію.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що позивач має право на отримання грошової допомоги за п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV.

Відмовляючи у виплаті такої допомоги, відповідач посилався виключно на те, що заяву про призначення пенсії позивач подала до досягнення віку 57 років 6 місяців. Жодних інших підстав позивачем зазначено не було. У зв'язку із цим, колегія суддів апеляційного суду наголошує на тому, що норми Закону № 1058-ІV не пов'язують виникнення права на отримання спірної грошової допомоги із датою звернення особи за призначенням пенсії та не скасовують таке право у випадку якщо за призначенням пенсії особа звернулася до досягнення пенсійного віку.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач додатково наводить підстави, які на його думку, свідчать про відсутність у позивача права на отримання спірної допомоги: установа, у якій працює позивач не віднесена до Переліку, оскільки не є медичним закладом; позивач не має достатньо (більше 30 років) спеціального стажу.

Не зважаючи на те, що вказані підстави не слугували причиною для відмови позивачу у виплаті грошової допомоги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до записів трудової книжки позивача, стаж її роботи на посадах, передбачених пунктом «е» ст. 55 Закону № 1788-XII перевищує 30 років (що відповідачем не спростовано та не наведено жодних розрахунків спеціального трудового стажу, які б це заперечували), а установа, у якій позивач працювала станом на день досягнення пенсійного віку - Державна установа «Інститут педіатрії, акушерства і гінекології Національної академії медичних наук України», згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснює діяльність, окрім іншого, за кодами КВЕД 86.10 «Діяльність лікарняних закладів», 86.22 «Спеціалізована медична практика», 86.90 «Інша діяльність у сфері охорони здоров'я», а тому належить до закладів охорони здоров'я, що передбачені Переліком.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав на задоволення позовних вимог необґрунтованими.

На думку колегії суддів апеляційного суду, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача, у даному випадку, є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови у виплаті позивачу грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення у відповідності до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV та зобов'язання відповідача виплатити позивачу таку грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення у відповідності до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно з ч. 1 ст. 202 КАС підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, встановивши, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини в справі, порушено норми матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 01 вересня 2017 року скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у виплаті ОСОБА_4 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення у відповідності до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_4 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення у відповідності до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Присудити на користь ОСОБА_4 за рахунок Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві сплачений судовий збір у розмірі 1 344 грн.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржене до суду касаційної інстанції в порядку та строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Ю.А. Ісаєнко

Повний текст рішення виготовлений 16.11.2017.

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Земляна Г.В.

Ісаєнко Ю.А.