Справа № 461/14210/14-а
Суддя: Волоско І. Р.
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2017 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Волоско І.Р.

секретар Мисько М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_3 міської ради про визнання нечинним наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 земельних ресурсів Департаменту містобудування ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_3 міської ради, в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо видання наказу від 14 жовтня 2014 року № 126-к стосовно звільнення позивача;

- визнати протиправним та скасувати наказ від 14 жовтня 2014 року № 126-к;

- поновити позивача на посаді начальника відділу укладення договорів оренди та сервітутного землекористування ОСОБА_2 природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування ОСОБА_3 міської ради;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Вважає, що наказ про його звільнення винесений з численними порушеннями норм діючого законодавства. Так, не зазначено про порушення ним хоча б однієї з вимог, які зазначені у Присязі посадової особи місцевого самоврядування; у день звільнення він перебував на лікарняному; йому не видано трудової книжки; посилання у наказі на ст.147 КЗпПУ є протиправним. При цьому, вважає що ОСОБА_3 міська рада неналежно здійснювала контроль за керівництвом ОСОБА_2 природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування ОСОБА_3 міської ради, що призвело до створення незаконного наказу.

Представник відповідача ОСОБА_2 природних ресурсів та регулювання земельних відносин департаменту містобудування ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_4 в судовому засідання проти задоволення позову заперечила, зазначивши, що позивач не міг не знати про своє звільнення, оскільки 14 жовтня 2014 року приблизно об 17.00 год. головним спеціалістом з кадрових питань апарату департаменту містобудування ОСОБА_3 міської ради, його було запрошено для ознайомлення з вищевказаним наказом та отримання трудової книжки. Однак, позивач до кінця робочого дня не зявився. 15 жовтня 2014 року ОСОБА_1 було надіслано рекомендований лист про можливість отримання трудової книжки з завіреною копією наказу про звільнення. Крім того, 16 жовтня 2014 року дружина ОСОБА_1 звернулася з письмовим проханням видати їй копію наказу від 14 жовтня 2014 року № 126-к для ознайомлення. Її прохання було задоволено, завірену копію наказу про звільнення позивача їй було видано на руки. Підставою винесення наказу про звільнення ОСОБА_1 стала конфліктна ситуації - бійка, яка виникла 09 жовтня 2014 року у приміщенні ОСОБА_3 міської ради між позивачем та начальником відділу ринку землі цього управління ОСОБА_5 Вважає, що побиття позивачем вчинене через провокування конфлікту дружиною ОСОБА_1 головним спеціалістом відділу ринку землі ОСОБА_6 у присутності свідків працівників ОСОБА_3 міської ради(а.с.55-59, 184-187).

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради в судовому засіданні проти задоволення позову заперечує та просить в задоволенні позову відмовити, оскільки юридичний департамент ЛМР і ОСОБА_2 природних ресурсів та регулювання земельних відносин департаменту містобудування є самостійними юридичними особами, не підконтрольними один одному; не мають повноважень щодо надання правової допомоги управлінням виконавчого комітету та різного роду консультацій.

Вислухавши сторони, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач з грудня 2002 року працював в ОСОБА_2 природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування ОСОБА_3 міської ради і на час звільнення числився на посаді начальника відділу укладання договорів оренди та сервітутного землекористування.

09 вересня 2014 року було складено акт про порушення трудової дисципліни позивачем та відібрано пояснення працівників щодо цього інциденту, в яких всі вказують на факт бійки між позивачем та іншим працівником ОСОБА_5 (т.1, справа № 461/14210/14-а, а.с. 149-155). В судовому засіданні представник ОСОБА_2 природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування зазначив, що дата наказу є помилковою, а правильна дата 09 жовтня 2014 року.

14 жовтня 2014 року начальник ОСОБА_2 природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування ОСОБА_3 міської ради видав наказ № 126-к «Про звільнення з роботи ОСОБА_1І.» за порушення Присяги посадової особи місцевого самоврядування (т.1, справа № 461/14210/14-а, а.с. 11) .

15 жовтня 2014 року позивачу було надіслано листа про можливість отримання трудової книжки з додатком до нього копією наказу про звільнення (т.1, справа № 461/14210/14-а, а.с. 62).

16 жовтня 2014 року дружина позивача звернулась із заявою до начальника управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин про видачу їй копію наказу № 126-к від 14.10.2014 року для ознайомлення у зв*язку з хворобою її чоловіка (т.1, справа № 461/14210/14-а, а.с. 60).

Нормами ст.1 ОСОБА_7 України «Про службу в органах місцевого самоврядування» встановлено, що служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Згідно статті 20 ОСОБА_7 України «Про службу в органах місцевого самоврядування» крім загальних підстав, передбачених КЗпП України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених ОСОБА_7 України «Про місцеве самоврядування в Україні», цим та іншими законами України, а також у разі, зокрема, порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього ОСОБА_7.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків, що проявились в порушенні правил внутрішнього трудового розпорядку, посадових інструкцій, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Доказування правомірності рішення, означає також і доказування фактичних обставин, за яких може бути прийнято відповідне рішення.

Суд вважає, що відповідачами не надано належних та допустимих доказів порушення позивачем ОСОБА_7 України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та вчинення ним дій, що перешкоджають нормальному функціонуванню державного органу, тягнуть за собою негативні наслідки та чи можна їх кваліфікувати як службову невідповідність, недбалість або несумлінність.

Оцінюючи наказ № 126 к від 14 жовтня 2014 року з точки зору відповідності законодавству, суд зазначає наступне. Дисциплінарна відповідальність працівника є різновидом юридичної відповідальності, певним заходом примусового впливу, примусовою санкцією, яка спричиняє для порушника негативні наслідки. Притягуючи позивача до відповідальності, відповідач у мотивувальній частині наказу зовсім не зазначив дату та місце вчинення дисциплінарного проступку, обставини його вчинення, в чому полягала винність дій посадової особи органу місцевого самоврядування.

Згідно розяснень, які містяться у пункті 18 Пленуму ВСУ «Про практику розгляду трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю.

Крім того, при звільненні працівників органів місцевого самоврядування за додатковою підставою, передбаченою спеціальним законом, працівники не позбавлені гарантій, передбачених Кодексом законів про працю України.

Згідно ст. 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до ч.2 ст.47 Кодексу законів про працю, у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Суд зазначає, що відповідачем застосовано до позивача крайній захід звільнення, без урахування ступеню тяжкості вчиненого проступку і заподіяної ним шкоди, обставин, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. У останній день роботи позивача не було ознайомлено із наказом про звільнення, не було видано належно оформлену трудову книжку та проведено розрахунок. Доказів на спростування зазначеного відповідачем суду надано не було, а усне повідомлення працівником кадрової служби позивача ОСОБА_1 про звільнення з посади суперечить нормам трудового законодавства. Крім того, за даними листка непрацездатності (т.1 а.с.14) позивач з 14 жовтня 2014 року по 21 жовтня 2014 року проходив лікування у зв'язку з нещасним випадком на виробництві, а відтак, його звільнення 14 жовтня 2014 року є грубим порушенням трудових прав.

Під час судового розгляду суду не були надані матеріали службового розслідування відповідно до Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей ОСОБА_7 України Про запобігання корупції прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000р. № 950, що дозволило б суду зробити обєктивний висновок про обставини конфлікту та винність дій осіб, які приймали у ньому участь.

Згідно ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до п.8 "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995р. №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Розрахунок суми за час вимушеного прогулу складає: кількість робочих днів протягом 2014-55, 2015року-250, 2016 року-251, 2017 року-218, всього 774 дні. Згідно довідки (т.2 а.с.126) середньоденна заробітна плата позивача склала 153,57 коп. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 118863,18 (153,57х774 дні).

Згідно роз'яснень, які містяться у пункті 6 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24.12.1999 р., задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів.

У звязку з задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 73 грн. 08 коп.

Щодо вимог позивача про визнання протиправними дій ОСОБА_3 міської ради в частині здійснення неналежного контролю за керівництвом ОСОБА_2 природних ресурсів та регулювання земельних відносин, та відсутність контролю за організацією і проведенням правової роботи юридичного управління виконкому ОСОБА_3 міської ради, то такі вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають, оскільки є самостійними юридичними особами і діють у відповідності до своїх визначених законом повноважень. ОСОБА_3 міська рада не наділена контролюючими функціями в частині правового забезпечення та діяльності своїх департаментів та управлінь.

Керуючись ст.ст. 6-12, 86, 102, 128, 160, 161, 162, 167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ ОСОБА_2 природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування ОСОБА_3 міської ради від 14.10.2014 року № 126-к «Про звільнення з роботи ОСОБА_1І.».

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу укладання договорів оренди та сервітутного землекористування ОСОБА_2 природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування ОСОБА_3 міської ради.

Стягнути із ОСОБА_2 природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування ОСОБА_3 міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 118 863,18 грн..

Стягнути із ОСОБА_2 природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування ОСОБА_3 міської ради на користь ОСОБА_1 73,08 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог до ОСОБА_3 міської ради про визнання дій протиправними відмовити.

Постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу укладання договорів оренди та сервітутного землекористування ОСОБА_2 природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування ОСОБА_3 міської ради та стягнення заробітної плати у межах стягнення за один місяць у розмірі 2102,99 грн. підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до ОСОБА_3 апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення або з дня отримання копії постанови.

Суддя І.Р.Волоско.