Справа № 243/6213/17
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пронін С.Г.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року справа № 243/6213/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., при секретареві судового засідання Борисові А.А., представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2017 року в справі № 243/6213/17 за позовом ОСОБА_3 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій неправомірними та покладення обовязків по розгляду документів про призначення пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у розгляді заяви про призначення пенсії та доданих до неї документі та зобовязати розглянути цю заяву.

Постановою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі, внаслідок чого дії пенсійного органу визнано протиправними та зобовязано його розглянути заяву про призначення пенсії ОСОБА_3.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_3 не дотримано вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Тому пенсійний орган наголошує на правомірності своїх дій щодо не розгляду заяви позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив задовольнити їх у повному обсязі.

ОСОБА_3 надала до суду заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить розглянути справу без її участі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне в задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а постанову суду залишити без змін з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що на підставі наказу т.в.о. Управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області № 95 о/с від 09.12.2016 та згідно з Законом України «Про Національну поліцію» майора внутрішньої служби ОСОБА_3 (далі позивач) звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за власним бажанням.

12 червня 2017 року на адресу Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Донецькій області, пенсійний орган) надійшла заява позивача про призначення пенсії за вислугою років. До заяви були додані копії: паспорта, довідки про присвоєння ІПН, трудової книжки, наказу № 95 о/с від 09.12.2016, диплому ЛП ВС № 011980 та додатку до диплому, розрахунку періоду навчання.

Листом № 6488/031 від 16.06.2017 пенсійний орган сповістив ОСОБА_3, що для призначення пенсії їй необхідно звернутися із відповідною заявою до кадрової служби органу за останнім місцем проходження служби.

Не погодившись з відповіддю ГУ ПФУ в Донецькій області та вважаючи його дії такими, що порушують її право на отримання належної пенсії, ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За приписами ст. 102 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі Закон № 2262-ХІІ) право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

Статтею 10 Закону № 2262-ХІІ регламентовано, що призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Згідно зі ст. 49 Закону № 2262-ХІІ пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України.

Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії.

Документом, який підтверджує призначення пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом Пенсійного фонду України.

Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причини орган Пенсійного фонду України видає (надсилає) заявникові не пізніше ніж протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Із положеннями цієї статті кореспондується п. 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою пенсійного фонду України № 3-1 від 30.01.2007. Відповідно до наведеного пункту не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.

У матеріалах справи наявна копія заяви ОСОБА_3 про призначення пенсії, яка містить штамп вхідної кореспонденції ГУ ПФУ в Донецькій області та резолюцію «До опрацювання згідно законодавства».

Аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку, що після надходження заяви позивача пенсійний орган зобовязаний прийняти вмотивоване рішення щодо призначення або відмови в призначенні пенсії. У матеріалах справи відсутні відомості щодо прийняття такого рішення відповідачем. Натомість ОСОБА_3 про не призначення їй пенсії було сповіщено листом, у якому зазначено право особи оскаржити рішення органу Пенсійного фонду України у випадку незгоди. При цьому порушення позивачем вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в частині звернення із заявою не до того органу не скасовує обовязку пенсійного органу розглянути цю заяву.

За таких обставин колегія суддів погоджує викладену в оскаржуваній постанові позицію суду першої інстанції щодо необхідності відновлення порушеного права особи шляхом зобовязання ГУ ПФУ в Донецькій області розглянути заяву про призначення пенсії за вислугу років, спростовуючи доводи апелянта з цього приводу.

Також пенсійний орган у своїй апеляційній скарзі наголошує, що судом першої інстанції було безпідставно стягнуто з відповідача сплачений позивачем судовий збір. Колегія суддів спростовує наведений довід та зазначає наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI) судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Частиною 7 ст. 6 Закону № 3674-VI передбачено, що розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади (ст. 9 Закону № 3674-VI).

Главою 7 Розділу II Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано процесуальні питання, повязані зі сплатою судового збору та розподілом судових витрат.

За приписами ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку, що сплата судового збору відрізняється за своєю суттю від розподілу судових витрат. Останній є частиною відновлення порушеного права, тому задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції правомірно здійснив розподіл судових витрат, стягнувши сплачений судовий збір на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецької області. До ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України зміни щодо звільнення Пенсійного фонду України та його органів від розподілу судових витрат не вносились.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статями 94, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2017 року в справі № 243/6213/17 за позовом ОСОБА_3 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій неправомірними та покладення обовязків по розгляду документів про призначення пенсії залишити без задоволення.

Постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2017 року в справі № 243/6213/17 залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 15 листопада 2017 року. Повний текст ухвали складений 16 листопада 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після виготовлення повного тексту.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

ОСОБА_4

ОСОБА_5