Справа № 803/963/17
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/9755/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Яворського І.О.,
суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.
секретаря судового засідання Сідельник Г.М.
з участю осіб:
позивача по справі: не з`явився
відповідача по справі: представника Туревича А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії та стягнення компенсації за невикористане речове майно,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся з позовом в суд до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення компенсації за невикористане речове майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 07.07.2017 року позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення. В період проходження служби позивач звернувся з рапортом до командира Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати грошової компенсації за неотримане речове майно, однак, відповідачем відмовлено позивачу у проведенні розрахунку неотриманого речового майна, у зв`язку із втратою чинності Постанови Кабінету Міністрів України від 28.04.2004 року № 1444. Позивач вважає, що бездіяльність відповідача щодо невиплати компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно є протиправною.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року в справі №803/963/17 адміністративний позов було задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року в справі №803/963/17 та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що станом на 27.06.2017 року (на момент звернення позивача із рапортом про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно) був відсутній будь-який нормативно-правовий акт, що регулює здійснення розрахунку вартості за неотримане речове майно військовослужбовцям, так як постанова Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 року № 1444 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час» 04.03.2016 року втратила чинність.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника командира частини, у військовому званні - майор.

Наказом командувача Національної гвардії України від 19.06.2017 року № 73 о/с відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивача звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я.

27.06.2017 року позивач звернувся до командира військової частині НОМЕР_1 із рапортом, в якому просив виплатити йому грошову компенсацію вартості за неортимане речове майно у зв`язку із звільненням з військової служби у запас Збройних Сил України. Водночас, як вбачається з вказаного рапорту, відповідачем відмовлено ОСОБА_1 у виплаті грошової компенсації вартості за неортимане речове майно, у зв`язку з втратою чинності 04.03.2016 року постанови Кабінету Міністрів України «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час» від 28.10.2004 № 1444.

Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.07.2017 року № 161, майора ОСОБА_1 , заступника командира частини, 07.07.2017 року виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення і направлено на військовий облік до Луцького ОМВК Волинської області.

Одночасно з виключенням із списків особового складу військової частини, з майором ОСОБА_1 проведено остаточний розрахунок, що включає премію, одноразову грошову допомогу при звільненні.

Оцінюючи спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначаються, а також єдина система їх соціального та правового захисту встановлюється і гарантується Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
За правилами ст. 1-1 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII дія цього Закону поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

За правилами ч. 1 ст. 9-1 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до п. 3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року №178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Згідно із п.п. 4, 5 Порядку від 16.03.2016 року №178 грошова компенсація виплачується, зокрема, військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Аналіз наведених правових норм показав, що військовослужбовцю гарантується грошова компенсація за неотримане речове майно у разі звільнення з військової служби.

Зазначені гарантії реалізуються за заявочним принципом, тобто відповідним зверненням (рапортом) військовослужбовця на підставі наказу, у тому числі, командира (начальника) військової частини про розмір грошової компенсації згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вимоги позивача щодо грошової компенсації речового майна у зв`язку із звільненням з військової служби у повній мірі відповідають приписам ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII, п. 3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року №178.

З огляду на наведене, апеляційні вимоги є неаргументованими, а тому не підлягають до задоволення.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року в справі №803/963/17 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І. О. Яворський
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос

Повний текст виготовлено 13.11.2017 року