Справа № 815/2978/17
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 р. Справа № 815/2978/17

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е. А.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

ОСОБА_1

при секретарі Татарин Б.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської обласної ради на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Одеської обласної ради про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Одеської обласної ради про визнання протиправним та скасування розпорядження Одеської обласної ради за підписом ОСОБА_3 обласної ради від 11 травня 2017 року №42/2017 про звільнення ОСОБА_2 з посади заступника керуючого справами апарату обласної ради - начальника управління організаційної роботи; поновлення ОСОБА_2 на посаду заступника керуючого справами апарату обласної ради - начальника управління організаційної роботи; стягнення з Одеської обласної ради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11 травня 2017 року по день фактичного поновлення на роботі; стягнення з Одеської обласної ради на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Одеської обласної ради від 11 травня 2017 року №42/2017-КР про звільнення ОСОБА_2. Поновлено ОСОБА_2 на посаді заступника керуючого справами апарату обласної ради начальника управління організаційної роботи з 10 липня 2017 року. Стягнуто з Одеської обласної ради на користь ОСОБА_2 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 18 168, 78 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Одеської обласної ради ставиться питання про скасування судового рішення, в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Одеської обласної ради, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебувала на посаді заступника керуючого справами апарату обласної ради - начальника управління організаційної роботи Одеської обласної ради з 31 травня 2015 року.

Судом встановлено, що під час роботи у апараті Одеської обласної ради у ОСОБА_2 було діагностовано захворювання ендокринної системи, що не повязано з професійною діяльністю.

Вперше вона потрапила на стаціонарне лікування 17 лютого 2015 року, вибула з нього 27 лютого 2015 року (до початку заяйняття посади).

У виписці епікризі у розділі лікувальні і трудові рекомендації не було зазначено будь-яких обмежень щодо трудової діяльності.

Вдруге госпіталізовано ОСОБА_2 було 16 січня 2017 року та виписано 20 січня 2017 року з направленням на хірургічне втручання.

26 січня 2017 року у «Інституті ендокринології то обміну речовин ім. В.П. Комісаренко» у місті Київі позивачу зроблено операцію та виписано 31 січня 2017 року з наступними, згідно виписці з історії хвороби №297, рекомендаціями: обмеження фізичних і емоціональних навантажень та нагляд лікарів.

24 лютого 2017 року витягом із медичної карти амбулаторного хворого з КУ «Міська поліклініка № 6» встановлені лікувальні і трудові рекомендації у вигляді довічного прийому гормональних препаратів.

Враховуючи особливості хвороби та з метою отримання належної реабілітації 27 лютого 2017 року тією ж медичною установою ОСОБА_2 було направлено медико-соціально-експертну комісію за наявністю ознак інвалідності.

Наказом МОЗ України №577 від 30 липня 2012 року «Про затвердження форм первинної облікової документації, що використовується в МСЕК» затверджено форми облікової документації, у тому числі акт огляду МСЕК.

Актом огляду МСЕК №1418/а від 27 лютого 2017 року будь-яких обмежень щодо займання посади ОСОБА_4 або зайняття нею її професійної діяльність не встановлено.

В пункті 25 акту огляду МСЕК№1418/а від 27 лютого 2017 року зазначено кабінетна робота.

В пункті 27 акту огляду МСЕК№1418/а від 27 лютого 2017 року зазначено, що ОСОБА_2 працездатна.

Довідкою №297289 серії 12AAA до вищевказаного акту ОСОБА_2 встановлено другу групу інвалідності на строк до 01 березня 2018 року.

Згідно Плану реабілітаційних заходів з медичної реабілітації, КУ «Міська поліклініка №6» визначила перелік заходів щодо реабілітації ОСОБА_2 в період з лютого 2017 року по лютий 2018 року, а саме: планово-стаціонарне відновлення - 2 рази на рік, санаторно-курортне лікування та постійний прийом гормональних препаратів.

28 лютого 2017 року позивач вийшла до роботи та продовжила виконувати свої функціональні обов'язки.

28 лютого 2017 pоку розпорядженням ОСОБА_3 обласної ради №06/2017-ВР ОСОБА_2 було відряджене до Миколаївської райради терміном 1-3 березня 2017 року для участі у пленарному засіданні сесії Миколаївської райради та надання консультативно-методичної допомоги з питань її діяльності.

07 березня 2017 року розпорядженням ОСОБА_3 обласної ради №09/2017-ВР ОСОБА_2 було відряджене до Захарівської районної ради терміном з 09 по 10 березня для участі у пленарному засіданні сесії Захарівської районної ради та надання консультативно-методичної допомоги з питань її діяльності.

25 квітня 2017 року розпорядженням ОСОБА_3 обласної ради №20/2017-ВР ОСОБА_2 було відряджене до Подільської міської ради терміном на 26-27 квітня 2017 року.

20 березня 2017 року для ОСОБА_2, згідно з «Положенням про індивідуальну програму реабілітації інваліда», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2000 року №757 було складено Індивідуальну програму реабілітації інваліда №135/дс. - комплекс оптимальних видів, форм, обсягів, строків реабілітаційних заходів з визначенням порядку, місця їх проведення, спрямованих на відновлення та компенсацію порушених або втрачених функцій організму і здібностей інваліда.

Згідно ІПР визначена ступень обмеження життєдіяльності у вигляді трудової діяльності, а саме визначені певні умови праці: «доступна розумова праця в кабінетних умовах зі сприятливими мікрокліматичними факторами, з робочим днем не більше 8-ми годин, без значних нервово - психичних навантажень, швидкого темпу роботи , швидкої зміни операцій й перемикання уваги в умовах дефіциту часу, нічних змін, відряджень. Можливий неповний робочий день (тиждень). Пунктом 4 ІПР показана експертиза професійних здібностей протягом 02.2017-02.2018 років.

Метою складеної ІПР - є часткове відновлення обмеження життєдіяльності ОСОБА_2

14 квітня 2017 року ОСОБА_3 обласної ОСОБА_5 Урбанським на адресу КУ «Одеській обласний центр медико-соціально-експертизи» Обласної медико-соціальної експертної комісія №1 було надіслано листа із клопотанням надати висновок щодо можливості виконання трудових обовязків ОСОБА_2 на посаді заступника керуючого справами апарату OOP - начальника управління організаційної роботи внаслідок погіршення стану здоров'я.

25 квітня 2017 року КУ «Одеський обласний центр медико-соціально-експертизи» Обласна медико-соціальна експертна комісія №1 за підписом ОСОБА_3 ОСОБА_6 проінформувала листом ОСОБА_3 Одеської обласної Ради, що: «Відповідно до довідниково-методичного посібника затвердженого МОЗ 15.06.2106 року «МСЕК та реабілітація хворих на гіпотеріоз» обласна МСЕК №1 має можливість зробити висновок щодо подальшої трудоспрямованості ОСОБА_2: «протипоказаний будь-який професійний труд, в звязку з чим їй визначена II група інвалідності», оскільки будь-яка професійна діяльність перешкоджає виконанню професійних обовязків та загрожує погіршенню здоровя інваліда».

На підставі зазначеного листа 11 травня 2017 року Розпорядженням ОСОБА_3 Одеської обласної ради ОСОБА_2 звільнено з посади заступника керуючого справами апарату обласної ради-начальника управління організаційної роботи з зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоровя, якій перешкоджає продовженню даної роботи, відповідно до п.2 ст. 40 КЗпП України.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що при належному, незважаючи на іншу трудову рекомендацію лікарів, виконанні працівником обов'язків, покладених на нього трудовим договором, звільнення за станом здоров'я проводиться за наявності медичного висновку проте, що продовження виконання цих обов'язків йому протипоказано за даною посадою чи видом робіт, а такого висновку відносно умов праці ОСОБА_2 на час її звільнення у відповідача не існувало, зокрема доказів його наявності сторонами до суду не надано.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» - медико-соціальні експертні комісії визначають у тому числі види трудової діяльності, рекомендовані інваліду за станом здоров'я. Висновок про нездатність до трудової діяльності внаслідок інвалідності готується виключно за згодою інваліда (крім випадків, коли інваліда визнано недієздатним).

Згідно ст. 8 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» експертиза професійної придатності повнолітніх інвалідів здійснюється медико-соціальними експертними комісіями.

До роботи цих комісій залучаються спеціалісти з інженерної психології (психології праці) та психології професійного відбору, педагогічні працівники, що займаються навчанням і професійною підготовкою інвалідів, спеціалісти державної служби зайнятості.

Висновок медико-соціальної експертної комісії з професійної придатності включається в індивідуальну програму реабілітації інваліда і є підставою для здійснення професійної орієнтації, професійної освіти і наступного працевлаштування з урахуванням побажань і думки інваліда (дитини-інваліда - для навчання).

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на лист Комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» №212 від 12 липня 2017 року, який став підставою звільнення позивачки, оскільки він не є висновком про нездатність позивачки до трудової діяльності, в розумінні вище наведених положень Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні», в тому числі з урахуванням відсутності згоди ОСОБА_2 на виготовлення такого висновку, що не заперечувалося у судовому засіданні свідком (Головним лікарем головою Комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» - ОСОБА_6М.).

Відповідно до п.2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір до закінчення його чинності може бути розірваний роботодавцем, зокрема у випадку - виявлення невідповідності працівника займаній посаді або виконуваної роботи внаслідок стану здоров'я, яке перешкоджає продовженню виконання даної роботи.

Тобто, в даному випадку виявленою невідповідністю в такому випадку може бути неякісне виконання робіт, неналежне виконання трудових обов'язків з причин, що зумовлені станом здоров'я.

Для звільнення працівника за п.2 ст. 40 КЗпП України необхідно, щоб неналежне виконання працівником трудових обов'язків було наслідком саме стану здоров'я.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що роботодавець може звільнити працівника у разі виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, що перешкоджає продовженню даної роботи лише у у разі відсутності вакантного робочого місця, посади, на які повинен перевести роботодавець працівника відповідно до медичного висновку, за умови відмови працівника від переведення на іншу легшу роботу згідно з рекомендаціями медичного висновку відповідно до вимог ст. 170 КЗпП України та якщо згідно з медичним висновком працівник визнається непрацездатним і не визначаються види робіт, які він може виконувати в силу такої його працездатності та необхідності охорони його здоров'я.

Як вбачається з матеріалів справи, медичним висновком ОСОБА_2 показана кабінетна робота без фізичного та псіхо-емоціонального навантаження і саме такі умови праці були та є, за штатним розкладом та посадовою інструкцією, властиві посаді ОСОБА_2

Поряд з цим, апелянтом не надано жодних доказів, що ОСОБА_2 була запропонована будь-яка інша посада у структурі Одеської обласної ради.

При цьому, як було вірно зазначено судом першої інстанції, згідно оголошення у газеті «Одеські вісті» від 29 квітня 2017 року в Одеській обласні раді був обявлений конкурс на заміщення вакантних посад у кількості 20 штатних одиниць, що в свою чергу свідчить про наявність вакантних посад на час звільнення позивачки, а саме 11 травня 2017 року.

Також, актом огляду МСЕК від 27 лютого 2017 року та довідкою до цього акту про встановлення групи інвалідності, обмежень у занятті професійної діяльності ОСОБА_2 не встановлено, а висновку про професійну працездатність не складено.

Відповідно до п.3 ст. 17 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» звільнення за ініціативою адміністрації, переведення інваліда на іншу роботу без його згоди з мотивів інвалідності не допускається, за винятком випадків, коли за висновком медико-соціальної експертизи стан його здоров'я перешкоджає виконанню професійних обов'язків, загрожує здоров'ю і безпеці праці інших осіб, або продовження трудової діяльності чи зміна її характеру та обсягу загрожує погіршенню здоров'я інвалідів.

Проте, матеріали справи не містять доказів неналежного виконання позивачкою трудових обов'язків за станом здоров'я на посаді або роботі, що виконується, а навпаки наявні численні розпорядження про відрядження та відсутні будь-які нарікання з приводу поточної роботи ОСОБА_2, а відтак посилання апелянта

Отже, враховуючи належне виконання позивачкою обовязків, покладених трудовим договором та відсутність медичного висновку щодо неможливості та протипоказання продовження виконання цих обов'язків за даною посадою чи видом робіт, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що розпорядження Одеської обласної ради від 11 травня 2017 року №42/2017 про звільнення ОСОБА_2 з посади заступника керуючого справами апарату обласної ради - начальника управління організаційної роботи, є протиправним та підлягає скасуванню, а відтак позивачка повинна бути поновлена на відповідній посаді.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта стосовно того, що посада заступника керуючого справами апарату обласної ради начальника управління організаційної роботи, яку займала до звільнення ОСОБА_2, в штатному розписі апарату обласної ради відсутня, оскільки позивачка повинна бути поновлена саме на посаді, з якої вона була звільнена, як було вірно зазначено судом першої інстанції, що в свою чергу, відповідає рішенню Верховного суду України від 04 листопада 2014 року по справі №21-426а14.

Згідно ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Колегія суддів погоджується з розрахунком суду першої інстанції середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 18 168, 78 грн. (432,59 грн. (середньоденна заробітна плата) х 42 днів = 18168,78 грн.), оскільки він відповідає Постанові Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати.

Враховуючи наведене та те, що апелянтом не надано доказів того, що позивачка не відповідає займаній посаді в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, у звязку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської обласної ради залишити без задоволення, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 15 листопада 2017 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

ОСОБА_1