Справа № 510/475/17
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 510/475/17

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Гончарова-Парфьонова О.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

доповідача, судді: Димерлія О.О.

суддів: Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на постанову Ренійського районного суду Одеської області від 27 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1А.) звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила:

- визнати дії Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області щодо відмови у призначенні пенсії за віком як матері інваліда з дитинства;

- зобов'язати Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області призначити пенсію за віком як матері інваліда з дитинства , відповідно до ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 26 листопада 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26 листопада 2016 року вона набула право на пенсію за віком, відповідно до ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, як мати інваліда з дитинства, та звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі із заявою про призначення пенсії. Але 30 листопада 2016 року отримала відмову у призначенні пенсії з підстав відсутності висновку лікарсько-консультаційної комісії про те, що її дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Такі дії відповідача вважає неправомірними, у зв'язку з чим він звернувся до суду з адміністративним позовом.

За наслідками розгляду зазначеної справи Ренійського районного суду Одеської області 27 вересня 2017 року прийнято постанову про задоволення позовних вимог.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Закон України " Про пенсійне забезпечення" не містять такої обов'язкової умови для призначення пенсії за віком матері інваліда з дитинства, як встановлення дитині інвалідності до досягнення нею шестирічного віку, а тому управління ПФУ необґрунтовано відмовило позивачці в призначенні такого виду пенсії.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин справи, та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі пенсійний орган зазначає, що правомірно відмовив позивачу в призначенні пільгової пенсії, вказавши, що поданий пакет документів не відповідає вимогам законодавства, оскільки не містить висновку лікарсько-консультаційної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Розглянувши справу в порядку, визначеному п.1 ч.1 ст.197 КАС України, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

З матеріалів справи вбачається, що з 26 листопада 2016 року ОСОБА_2 набула права на пенсію за віком, відповідно до ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, як мати інваліда з дитинства, та звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі із заявою про призначення пенсії. Але 30 листопада 2016 року отримала відмову у призначенні пенсії з підстав відсутності висновку лікарсько-консультаційної комісії про те, що її дитина, ОСОБА_3 мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Як правомірно зазначено судом першої інстанції, факт захворювання ОСОБА_3 відповідачем не оспорюється, основна причина відмови ОСОБА_2 в призначенні її пенсії за віком, як матери інваліда з дитинства є недоведеність наявності захворювання у ОСОБА_3 до шестирічного віку.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, страждає на захворювання - епілепсію з частими поліморфними судорожними припадками, помірно вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням, що підтверджується медичним висновком № 43 від 18 вересня 2000 року /а.с. 19/.

У відповідності до медичного висновку № 26 від 01 жовтня 2002 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, страждає на захворювання - епілепсію з поліморфними судорожними припадками середньої частоти, змінами особистості по епитипу /а.с. 20/.

Згідно до висновку про час настання інвалідності від 16 вересня 2016 року ОСОБА_3 хворіє з дитинства.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Ізмаїльським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області 16.06.2017р. за вих. № 3246/11 направлено запит до голови Їзмаїльської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії про надання висновку з уточненням часу настання інвалідності ОСОБА_3 /а.с. 68/

Так, за результатами вказаного запиту Їзмаїльською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією видано висновок від 21 червня 2017 року про те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, хворіє з дитинства, визнаний інвалідом другої групи з 16 березня 2004 року. Видати довідку про інвалідності до шести років неможливо, оскільки відсутні медичні документи до шести років у Ізмаїльської міжнародної медико-соціальної експертної комісії /а.с. 69/.

З виписки з медичної картки амбулаторного хворого від 18 лютого 2000 року наданої Ренійською районною поліклінікою убачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, страждає на захворювання - епілепсію з поліморфними судорожними припадками середньої частоти, змінами особистості по епитипу. Хворіє з раннього дитинства - 1991 року, коли вперше з'явилися судорожні припадки. Даний факт також підтверджується випискою з медичної картки амбулаторного хворого від 01 листопада 2016 року.

Пунктом 3 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачається, що тимчасово, до прийняття відповідного закону жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Статтею 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії.

Згідно з пунктом 2.17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, при призначенні пенсій жінкам, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, матерям інвалідів з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, а також, у разі відсутності матері або за її згодою, чоловікам, які здійснювали виховання п'ятьох або більше дітей чи дитини-інваліда, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини. У разі смерті дитини подається свідоцтво про смерть.

Визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком установи охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку надається висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Отже, наведені правові норми не містять в якості обов'язкової умови для призначення такого виду пенсії встановлення дитині інвалідності до досягнення нею 6-річного віку.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що чинним законодавством розмежовано поняття інваліда з дитинства та дитини-інваліда. При цьому, згідно вимог Порядку №22-1 необхідність подання висновку лікарсько-консультаційної комісії передбачено для тих інвалідів з дитинства, які визнані такими після досягнення вісімнадцятирічного віку.

Отже, мати інваліда з дитинства має право на призначення дострокової пенсії за віком у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана інвалідом з дитинства до досягнення вісімнадцятирічного віку. Якщо дитина визнана інвалідом з дитинства після досягнення нею вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності відповідного лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 27 травня 2014 року у справі № 21-133а14.

Між тим, апеляційним судом встановлено, що відповідно до висновку про час настання інвалідності від 21 червня 2017 року, наданого Ізмаїльською міжнародною медико-соціальною експертною комісією - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, час настання інвалідності зазначено як "хворіє з дитинства". Визнаний інвалідом другої групи з 16 березня 2004 року. Отже, зазначеним висновком встановлено, що ОСОБА_3 мав медичні показання для визнання його дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Також у вищевказаному висновку зазначено, що видати довідку о інвалідності до 6 років неможливо з огляду на відсутність відповідних документів в МСЕК, тобто не з вини позивача.

За вказаних обставин, відмова органу пенсійного фонду у призначенні пенсії з мотивів відсутності медичних показань для визнання ОСОБА_3 дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного є необґрунтованою.

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується зі способом,обраним судом першої інстанції для відновлення порушених прав позивача, а саме: шляхом зобов'язання Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області призначити пенсію за віком як матері інваліда з дитинства , відповідно до ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 26 листопада 2016 року.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до пункту 2 частини першої цієї норми у разі задоволення адміністративного позову суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб'єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб'єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області при вирішенні питання про призначення пенсії за віком наділене дискреційними повноваженнями, при цьому при наявності звернення, суб'єкт владних повноважень повинен самостійно прийняти рішення з урахуванням обставин, які встановлені судом.

Отже, належним способом захисту прав позивачки в даному випадку є зобов'язання Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства, відповідно до ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 26 листопада 2016 року, з урахуванням медичного висновку № 11 від 27.09.1996 р., медичного висновку №434 від 21.09.1998 р., медичного висновку №43 від 18.09.2000 р., медичного висновку № 26 від 01.10.2002 р., та висновку МСЕК від 16.11.2016 р.

У відповідності до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 198, 202, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області - задовольнити частково.

Постанову Ренійського районного суду Одеської області від 27 вересня 2017 року - скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області щодо відмови у призначенні пенсії за віком матері інваліда дитинства.

Зобов'язати Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства, відповідно до ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 26 листопада 2016 року, з урахуванням медичного висновку №11 від 27.09.1996 р., медичного висновку №434 від 21.09.1998 р., медичного висновку №43 від 18.09.2000 р., медичного висновку №26 від 01.10.2002 р., та висновку МСЕК від 16.11.2016 р.

Постанова суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України на протязі двадцяти днів.

Суддя-доповідач: ОСОБА_4

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко