Справа № 826/20348/16
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30 жовтня 2017 року 10:00 № 826/20348/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Начальника відділу надання адміністративних послуг Подільської районної в м. Києві державної адміністрації; Начальника відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування особи Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Начальника відділу надання адміністративних послуг Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, (далі - відповідач-1), та Начальника відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування особи Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, (далі - відповідач-2), про зобов'язання зареєструвати місце перебування позивача за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачами необґрунтовано та з порушенням вимог, передбачених нормами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», відмовлено у реєстрації місця перебування у власній квартирі позивача.

Від Подільської районної в місті Києві державної адміністрації надійшли до суду письмові пояснення з яких вбачається, що з огляду на положення Закону України «Про адміністративні послуги», адміністратор відділу (Центру) надання адміністративних послуг приймає від суб'єкта звернення необхідні документи та передає їх на розгляд та прийняття рішення до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування особи.

Представники відповідачів у відповідне судове засідання не прибули, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надійшли.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

На підставі пункту 25 постанови Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016 року «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» 13 грудня 2016 року начальником відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування особи Подільської районної в місті Києві державної адміністрації у реєстрації місця перебування ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено.

Зазначеною постановою Кабінету Міністрів України затверджені Правила реєстрації місця проживання. Так, згідно пункту 25 вказаних Правил, реєстрація місця перебування осіб, що звернулися за захистом в Україні із заявою за формою згідно з додатком 8, здійснюється на визначений законом строк на підставі документів, визначених пунктом 18 цих Правил (крім квитанції про сплату адміністративного збору). Відомості про реєстрацію місця перебування вносяться до довідки про звернення за захистом в Україні, зразок якої затверджується наказом МВС.

У контексті викладеного суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади суспільних відносин, пов'язаних із свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, визначені Законом України від 11.12.2003 № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон № 1382, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) та постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016 року «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» (далі - Правила реєстрації).

Законом № 1382 надано визначення ключових понять. Так, згідно статті 3 вказаного закону:

вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати;

місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;

документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист;

документи, до яких вносяться відомості про місце перебування, - довідка про звернення за захистом в Україні, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; тощо.

Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

У разі якщо нове місце проживання особи знаходиться в іншій адміністративно-територіальній одиниці, орган реєстрації після реєстрації такого місця проживання надсилає повідомлення про зняття особи з реєстрації відповідному органу реєстрації за попереднім місцем проживання особи в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (стаття 6 Закону № 1382).

Механізм здійснення реєстрації місця проживання та місця перебування визначений Постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016 року «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» (далі - Правила реєстрації).

У цих Правилах терміни вживаються у значенні, наведеному у Законі України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (пункт 2 Правил реєстрації).

Пунктом 3 Правил реєстрації передбачено, що реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом 30 календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання (пункт 4 Правил реєстрації).

Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором (пункт 7 Правил реєстрації).

Пунктом 9 Правил реєстрації встановлено, що відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

Відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України:

у вигляді книжечки (зразка 1993 року) - шляхом проставлення в ньому штампа реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 1 або штампа зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 2;

у формі картки (зразка 2015 року) - шляхом внесення інформації до безконтактного електронного носія, який імплантовано у такий паспорт, у разі наявності робочих станцій та підключення органу реєстрації до Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр). У разі непідключення органу реєстрації до Реєстру особі видається довідка про реєстрацію або зняття з реєстрації місця проживання, а внесення інформації до безконтактного електронного носія здійснюється територіальним підрозділом ДМС на підставі такої довідки.

Виходячи з системного аналізу норм наведених нормативно-правових актів вбачається, що хоча законодавцем й встановлено обов'язок щодо повідомлення особою органів державної влади та/або місцевого самоврядування про пересування на території України та її знаходження певний строк на території іншої адміністративно-територіальної одиниці держави Україна, чіткого визначення підстав, за якими здійснюється реєстрація саме місця перебування громадянина України, не встановлено.

Разом з тим, відповідно до пункту 12 Правил реєстрації особи, які не проживають за зареєстрованим місцем проживання більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов'язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов'язані письмово повідомити відповідному органу реєстрації про своє місце перебування.

Отже, у деяких випадках громадянин України наділений обов'язком повідомлення відповідного органу реєстрації про своє місце перебування, у разі відсутності за місцем проживання більше одного місяця.

Відповідно до пункту 19 Правил реєстрації, працівник органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг перевіряє належність документа, до якого вносяться відомості про місце проживання (або документа, до якого вносяться відомості про місце перебування, - у разі реєстрації місця перебування), особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про реєстрацію місця проживання/перебування (у разі потреби надає допомогу особі в заповненні бланка заяви) та наявність документів, необхідних для реєстрації місця проживання/перебування, про що ним вчиняється відповідний запис у цій заяві.

Пунктом 25 Правил реєстрації визначено, що реєстрація місця перебування осіб, що звернулися за захистом в Україні із заявою за формою згідно з додатком 8, здійснюється на визначений законом строк на підставі документів, визначених пунктом 18 цих Правил (крім квитанції про сплату адміністративного збору). Відомості про реєстрацію місця перебування вносяться до довідки про звернення за захистом в Україні, зразок якої затверджується наказом МВС.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ознака, за якою позивачу було відмовлено у здійсненні місця перебування - це відсутність довідки про звернення за захистом в Україні.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався до органу реєстрації з метою реєстрації місця перебування. Так, згідно паспорту громадянина України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований у АДРЕСА_2. Разом з тим, у паспорті громадянина України позивача також наявні відомості про реєстрацію місця перебування за адресою у АДРЕСА_1 на визначені періоди: з 28.11.2014 року по 28.05.2015 року, з 21.07.2015 року по 21.01.2016 року та з 12.03.2016 року по 12.09.2016 року.

Під час здійснення останньої реєстрації місця перебування позивача (з 12.03.2016 року) законодавство України щодо права реєстрації місця перебування особи не змінювалося та не було відмінним від тих норм законодавства, якими користувався орган реєстрації місця проживання/перебування особи на час відмови позивачу у реєстрації місця перебування.

Позивач вказує на необхідність реєстрації його місця перебування у Подільському районі м. Києва (місце проживання зареєстровано у Голосіївському районі м. Києва) у зв'язку з необхідністю лікування у певному медичному закладі, де він перебуває на обліку та постійному лікуванні. Твердження щодо стану здоров'я позивача та необхідністю лікування підтверджені довідкою № 128 від 06.12.2016 року, виданою Міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги. Квартира, у якій позивач просить зареєструвати його місце перебування, належить йому на праві власності. Протилежного суду не пред'явлено (відомості щодо права власності на житло вказані позивачем у заяві про реєстрацію місця перебування, рішення щодо неналежного переліку документів органом реєстрації не прийнято). Крім того, суд звертає увагу на положення статті 3 Закону № 1382 в частині визначення місця перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, тобто в спірних правовідносинах наявні ознаки саме місця перебування особи.

На неодноразові звернення позивача до Голови Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, в.о. Голови Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, Кабінету Міністрів України (дві скарги скеровані до Державної міграційної служби України) ОСОБА_1 отримані відповіді з посиланням на статті 3 та 6 Закону № 1382 та Правила реєстрації, які, як з'ясовано судом, фактично не регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до частини сьомої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Враховуючи відсутність норми, що регулює спірні правовідносини, суд виходить з принципу права «дозволено все, що прямо не заборонено законом», який випливає з основоположного принципу права - принципу свободи та закріплений у Загальній декларації прав людини.

Статтею 13 Загальної декларації прав людини встановлено, що кожна людина має право вільно пересуватися і обирати собі місце проживання у межах кожної держави.

Кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8 Загальної декларації прав людини).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову шляхом зобов'язання реєстраційного органу здійснити реєстрацію місця перебування позивача на підставі поданої ним заяви від 13.12.2016 року та відповідних додатків до неї.

Разом з тим суд звертає увагу, що враховуючи відсутність чіткого законодавчого врегулювання спірних правовідносин, правопорушення з боку суб'єкта владних повноважень відсутнє.

Крім того, суд відмовляє в задоволенні вимог до Начальника відділу надання адміністративних послуг Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, оскільки такий суб'єкт не наділений повноваженнями щодо прийняття рішень про реєстрацію місця проживання/перебування або про відмову у такій реєстрації.

Таким чином, виходячи з системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим в частині та визнається судом таким, що підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк (частина перша статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору та довідку Правобережного об'єднаного УПФУ в м. Києві № 257 від 03.10.2016 року та задоволення судом клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, а тому судові витрати стягненню з відповідача-2 не підлягають.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 88, 128, 158-163, 167, КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Зобов'язати Подільську районну в м. Києві державну адміністрацію в особі начальника відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування особи вчинити дії щодо реєстрації місця перебування ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 згідно його заяви про реєстрацію місця перебування від 13.12.2016 року та доданих до неї документів шляхом проставлення відмітки про реєстрацію місця перебування у паспорті громадянина України НОМЕР_1, виданого Голосіївським РУ ГУ МВС України в м. Києві 03.05.2007 року.

3. У задоволенні позову до Начальника відділу надання адміністративних послуг Подільської районної в м. Києві державної адміністрації відмовити.

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ю.Т. Шрамко