Справа № 308/10663/17
Суддя: Лемак О. В.
Дата ухвалення: 2017-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Лемак О.В.

при секретарі судового засідання Віраг Е.М.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

перекладача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, матеріали адміністративної справи за адміністративним позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (з ним у супроводі його неповнолітні діти Мішір ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, 19.03.2013 р.н.) про примусове видворення за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (з ним у супроводі його неповнолітні діти Мішір ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, 19.03.2013 р.н.) про примусове видворення за межі України.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25 жовтня 2017 року громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з неповнолітніми дітьми Мішір ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, незаконно, поза пунктом пропуску, перетнув державний кордон в складі групи осіб з України в Словацьку Республіку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Ужгород», та був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької Республіки і 25 жовтня 2017 року, в пункті пропуску «Ужгород» Чопського прикордонного загону, на підставі ст.3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб був переданий на територію України у встановленому угодою порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі. Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування відповідача на території України відсутні.

Відповідач коштів для виїзду з території України не має, підстав для законного перебування на території України передбачених ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не має.

На підставі наведеного, позивач просить на підставі ч.3 ст.29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусово видворити громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (з ним у супроводі його неповнолітні діти Мішір ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, 19.03.2013 р.н.).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач проти задоволення позовну не заперечив.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

За правилами частини шостої статті 6 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист в адміністративних справах, що і громадяни України.

Згідно з ч.4 ст.50 КАС України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 183-7 КАС України.

В судовому засіданні встановлено, що 25 жовтня 2017 року громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з неповнолітніми дітьми Мішір ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, незаконно, поза пунктом пропуску, перетнув державний кордон в складі групи осіб з України в Словацьку Республіку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Ужгород», та був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької Республіки і 25 жовтня 2017 року, в пункті пропуску «Ужгород» Чопського прикордонного загону, на підставі ст.3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб був переданий на територію України у встановленому угодою порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі. Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування відповідача на території України відсутні.

Також встановлено, що громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (з ним у супроводі його неповнолітні діти Мішір ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, 19.03.2013 р.н.), реалізуючи свої права та свободи, міг встановленим порядком іммігрувати в Україну або іншу європейську країну на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством України, законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Але знаючи про можливість легально виїхати до європейських країн, відповідач вибрав більш легкий та незаконний спосіб, знаючи, що для досягнення своєї мети він неодноразово буде порушувати та ігнорувати законодавство країн на своєму шляху, відповідач умисно пішов на вчинення правопорушення.

Згідно вимог ч.3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» органи охорони державного кордону, стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання такого рішення.

Частиною 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 27.10.2017 року клопотання Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України задоволено. Затримано громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (з ним у супроводі його неповнолітні діти Мішір ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, 19.03.2013 р.н.), та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України - на строк - до 6 (шести) місяців.

Судом встановлено, що відповідач громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з неповнолітніми дітьми Мішір ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги. Відповідач не відноситься до осіб, яким надано статут біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту.

Таким чином, позовні вимоги щодо примусового видворення відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.29, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 11, 70, 71, 86, 160-163, 183-5, 256 ч. 2 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (з ним у супроводі його неповнолітні діти Мішір ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, 19.03.2013 р.н.) про примусове видворення за межі України - задовольнити.

Примусово видворити громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (з ним у супроводі його неповнолітні діти Мішір ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, 19.03.2013 р.н.), за межі території України.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6