Справа № 808/484/16
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 листопада 2017 рокусправа № 808/484/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Коршуна А.О.

суддів: Чередниченка В.Є. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Дельта Банк» - Кадирова В.В.
на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20.06.2017р. у справі №808/484/16
за позовом:ОСОБА_2
до: про:Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Дельта Банк» - Кадирова В.В., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

03.02.2016р. ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2.) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Дельта Банк» - Кадирова В.В. (далі - уповноважена особа Фонду), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії / а.с. 4-9, т. 1/.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 10.03.2016р. за вищезазначеним адміністративним позовом було відкрито провадження в адміністративній справі №808/484/16 та справу призначено до судового розгляду /а.с. 2, т. 1/.

Позивач, посилаючись у позовній заяві, з урахуванням уточненої адміністративної заяви /а.с. 18-25/, на те, що 19.01.2015р. між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу №003-07557-190115, сума вкладу 190000,00 грн., з метою повернення вкладу шляхом перерахування коштів та процентів на рахунок позивач звернувся до ПАТ «Дельта Банк» із заявою, яка не була задоволена, оскільки відповідно до наданої відповіді позивача повідомили про нікчемність договору банківського вкладу №003-07557-190115 від 19.01.2015р. відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вказане повідомлення про нікчемність правочину було надіслано на виконання рішення уповноваженої особи Фонду, яке оформлене наказом №813 від 16.09.2015р. і таке рішення призвело до не включення ОСОБА_2 до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк» та невідшкодування коштів за рахунок Фонду за вкладом, однак не має підстав вважати вищевказаний правочин нікчемним, оскільки договір вкладу був укладений до винесення Правлінням Національного банку України постанови №150 від 02.03.2015р. «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», позивачем дотримано вимоги цивільного законодавства щодо можливості перерахування на вкладний рахунок коштів від інших осіб та договором така можливість не була заборонена, дії позивача були вчинені в межах норм та правил, встановлених законодавством та договором, а тому обставини щодо наявності визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстав нікчемності правочину не можуть знайти свого підтвердження, відповідно, наказ уповноваженої особи Фонду №813 від 16.09.2015р. є протиправним в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу №003-07557-190115 від 19.01.2015р. і уповноважена особа зобов'язана надати Фонду інформацію про позивача, як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування за договором банківського вкладу за рахунок Фонду, у зв'язку з чим позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення уповноваженої особи Фонду про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) №003-07557-190115 від 19.01.2015р., укладеного між ОСОБА_2 і ПАТ «Дельта Банк» та застосування наслідків недійсності правочину, яке оформлене наказом №813 від 16.09.2015р.;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду подати до Фонду додаткову інформацію про ОСОБА_2, як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування за договором банківського вкладу (депозиту) №003-07557-190115 від 19.01.2015р. у розмірі 190000,00 грн. за рахунок Фонду.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 20.06.2017р. у справі №808/484/16 адміністративний позов задоволено (суддя Лазаренко М.С.) /а.с. 130-134, т. 1/.

Відповідач - уповноважена особа Фонду, не погодившись з постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 20.06.2017р. у даній справі, подав апеляційну скаргу /а.с. 140-144, т. 1/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з'ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції від 20.06.2017р. та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог.

Представник відповідача - уповноваженої особи Фонду - у судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги та просила суд апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції від 20.06.2017р. у даній справі скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову.

Позивач у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, підтримав доводи, викладені у письмових запереченнях на апеляційну скаргу та у доповненнях до заперечень, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції від 20.06.2017р. у даній справі залишити без змін.

Представник відповідача - Фонду - у судове засідання не з'явився. Відповідач про день, годину та місце розгляду даної справи повідомлений належним чином /а.с. 189, 190, т. 1/.

Заслухавши у судовому засіданні позивача та представника уповноваженої особи Фонду, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що 19.01.2015р. між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 (Вкладник) укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях №003-07557-190115, /а.с. 10, т. 1/, згідно з п. 1.6 якого Банк відкриває Вкладнику вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_1, і на виконання умов договору грошові кошти в розмірі 190000,00 грн. були отримані на вкладний рахунок позивача від ОСОБА_3, що підтверджується платіжним дорученням №44547138 від 19.01.2015р. /а.с. 11, т. 1/.

Постановою Правління Національного банку України №692/БТ від 30.10.2014р. ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії проблемних банків та заборонено проведення будь-яких операцій за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, яка доведена до керівників структурних підрозділів банку 15.01.2015р.

02.03.2015р. на підставі постанови Правління Національного банку України №150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №51 від 02.03.2015р. «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» - Кадирова В.В.

Постановою Національного банку України №664 від 02.10.2015р. вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «Дельта Банк» і рішенням виконавчої дирекції Фонду №181 від 02.10.2015р. розпочата процедура ліквідації ПАТ «Дельта Банк». Уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» є Кадиров В.В.

Таким чином, договір банківського вкладу №003-07557-190115 від 19.01.2015р. укладений позивачем до початку ліквідації банківської установи.

На виконання обов'язків, передбачених ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», наказом уповноваженої особи Фонду №408 від 29.05.2015. створено Комісію з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ «Дельта Банк», за результатами роботи якої складено протокол від 15.09.2015р. /а.с. 64-65, т. 1/ з додатком /а.с. 66, т. 1/ та відповідно до якого укладення між банком та фізичними особами після 16.01.2015р. договорів банківського вкладу, за якими здійснювалось зарахування коштів на вкладні рахунки від фізичних осіб, які є кредиторами банку, та які не могли розраховувати на відшкодування коштів за рахунок Фонду з огляду на перевищення залишків на рахунках граничної суми відшкодування, мало наслідком надання банком кредиторам-фізичним особам переваги перед іншими кредиторами. При цьому така перевага у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок Фонду через третіх осіб.

Наказом уповноваженої особи Фонду №813 від 16.09.2015р. застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» /а.с. 67, т. 1/ та перелік яких наведено в додатку №1 до цього наказу /а.с. 68, т. 1/, зокрема, договір №003-07557-190115 від 19.01.2015р., укладений з позивачем (№2096 переліку), а саме кошти в розмірі 190000,00 грн. з рахунку позивача НОМЕР_1 повернуто 17.09.2015р. на рахунок ОСОБА_3 НОМЕР_2.

У подальшому, наказом тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» №836 від 22.09.2015р. прийнято рішення про незастосування наслідків нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та перелік яких наведено у додатку №5 до цього Наказу, кошти які надійшли від платників, сума залишку на рахунках яких станом на 03.03.2015р. становила менше 200000,00 грн., в частині повернення коштів платникам, які перерахували кошти на вклади за такими договорами, проводки з повернення коштів були анульовані, а саме кошти в розмірі 190000,00 грн. з рахунку ОСОБА_3 НОМЕР_2 повернуто 23.09.2015р. на рахунок позивача НОМЕР_1.

Наказом уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації в АТ «Дельта Банк» №15 від 05.10.2015р. «Про обмеження здійснення на час ліквідації АТ «Дельта Банк» операцій щодо виплат коштів вкладникам-фізичним особам за відповідними рахунками» вирішено обмежити на час ліквідації АТ «Дельта Банк» операції щодо виплати коштів вкладникам за рахунками, перелік яких визначений у додатку №1 до цього Наказу, на підставі Протоколу засідання Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб від 22.09.2015р.

Таким чином, станом на момент звернення до суду з даним адміністративним позовом (03.02.2016р.), кошти в розмірі 190000,00 грн. знаходились на рахунку ОСОБА_2 НОМЕР_1 в статусі обмеження на підставі Наказу ліквідації АТ «Дельта Банк» №15 від 05.10.2015р. «Про обмеження здійснення на час ліквідації АТ «Дельта Банк», що підтверджується належними доказами, які містяться в матеріалах справи, та не заперечується сторонами по справі (витяг з руху коштів по рахунку з 02.10.2014р. по 02.10.2017р., письмові пояснення уповноваженої особи Фонду) /а.с. 166, 185-186, т. 2/.

Про нікчемність вищевказаного правочину позивача було повідомлено 23.09.2015р.

Позивач вважає наказ уповноваженої особи Фонду №813 від 16.09.2015р. протиправним в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) №003-07557-190115 від 19.01.2015р. і саме цей договір прямо вказує на наявність підстав для зобов'язання уповноваженої особи подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_2 як вкладника, який має право на відшкодування котів за вкладом в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 2 цього Закону вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачений ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за приписами цієї статті уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа фонду зазначає у переліку вкладників сум відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом.

Тотожній зміст має і Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затверджене рішенням виконавчої дирекції Фонду №14 від 09.08.2012р.

Таким чином, наведені норми законодавства свідчать про те, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі етапи:

- складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

- передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду;

- складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру;

- затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Як вбачається з матеріалів справи, договір банківського вкладу №003-07557-190115 від 19.01.2015р. було визнано нікчемним згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Статтею 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку на предмет виявлення правочинів (у тому числі) договорів, що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 цієї статті.

Частиною 3 ст. 38 вказаного Закону встановлені підстави, за наявності яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (п. 7).

Отже, уповноважена особа дійсно наділена правом перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним, а кореспондується обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставин, з якими закон пов'язує нікчемність правочину.

Висновок про нікчемність має ґрунтуватися на встановлених обставинах, які за визначенням у законі тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема, визнання нікчемною угоди. Одного лише твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно, у випадку, який розглядається, нівелюється твердженням позивача про дійсність вкладу.

Уповноваженою особою Фонду не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту того, що умови договору банківського вкладу №003-07557-190115 від 19.01.2015р., укладеного між позивачем та ПАТ «Дельта Банк», передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, що є обов'язковою умовою для виявлення нікчемних правочинів відповідно до приписів п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Умови укладеного договору не відрізняються від умов для широкого кола осіб, оскільки положення договору банківського вкладу позивача не відрізняються від публічної оферти, яка пропонувалася ПАТ «Дельта Банк» невизначеному колу осіб.

Також, за відсутністю доказів того, що вищевказаний договір є нікчемним як такий, що порушує публічний порядок та у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам згідно положень ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України питання недійсності правочину вирішується виключно судом, а матеріалами даної справи встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що доказів існування відповідного судового рішення про визнання недійсним договору №003-07557-190115 від 19.01.2015р. суду не надано.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що зарахування коштів на рахунок позивача відбулось 19.01.2015р. після прийняття постанови Правління Національного банку України №692/БТ від 30.10.2014р. «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних», однак, зазначена обставина ніяким чином не спростовує наявність у позивача права на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду, оскільки вказана постанова є актом індивідуальної дії у розумінні приписів ст. 56 Закону України «Про Національний банк України», неопублікована в жодному загальнодоступному джерелі інформації, а тому за своєю суттю вона не може регулювати дії та поведінку позивача, а встановлення факту доведення положень цієї постанови до керівників установ АТ «Дельта Банк» лише 15.01.2015р., після якої укладення відповідних договорів вважається доведеною обставиною щодо надання переваги банком кредитору, не ґрунтується на законі.

Постанова Правління Національного банку України №692/БТ від 30.10.2014р. «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних» віднесена до банківської таємниці, оскільки має індекс БТ, ознайомитися з її змістом має виключне коло осіб, і матеріали справи не містять належних доказів ознайомлення співробітника ОСОБА_4, яка від імені Банку на підставі довіреності №б/н від 25.06.2013р. уклала з позивачем 19.01.2015р. договір банківського вкладу №003-07557-190115 /а.с 10, т. 1/, була ознайомлена із постановою Правління Національного банку України №692/БТ від 30.10.2014р.

Матеріалами справи доведено, що на підтвердження факту внесення грошових коштів на рахунок до банку позивач надав належним чином оформлений документ банківської установи, який свідчить про те, що грошові кошти відповідно до укладеного договору позивачем були внесені, і факт внесення грошових коштів на вкладний рахунок позивача 19.01.2015р. не заперечується уповноваженою особою Фонду.

Всі операції по перерахуванню, зарахуванню та інших транзакцій коштів клієнтів ПАТ «Дельта Банк» здійснювались безпосередньо посадовими особами ПАТ «Дельта Банк», а тому посилання уповноваженої особи Фонду на порушення позивачем умов та порядку здійснення зарахування коштів на рахунок позивача на підставі умов договору банківського вкладу №003-07557-190115 від 19.01.2015р., укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк», є необґрунтованими.

Також, договір банківського вкладу №003-07557-190115 від 19.01.2015р. укладений до запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» та до віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних, тобто у час, коли Національний банк України згідно ст. 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вирішував чи визнавати діяльність банку такою, що відповідає законодавству, або віднести банк до категорії неплатоспроможних.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України в на шій державі визначається і діє принцип вер ховенства права. Відповідно до ч. 1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визна чають зміст і спрямованість діяльності дер жави. Тож в адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов'язує суд, зокрема, надавати закону тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення закону в жодному разі не може спричиняти несправедливих обмежень таких прав. Верховенство права як принцип адміністративного судочинства визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту. Справедливим та ефективним повинен бути як судовий процес, так і результат судочинства, адже правильне застосування принципу верховенства права дозволить прийняти правосудне судове рішен ня, ефективно захистити права, свободи та ін тереси фізичних та юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З урахуванням вищевикладених обставин справи та норм права, колегія суддів вважає, що визнання уповноваженою особою Фонду нікчемним договору банківського вкладу №003-07557-190115 від 19.01.2015р. є безпідставним та протиправним, у зв'язку з чим ОСОБА_2 має бути включений до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу уповноваженої особи Фонду №813 від 16.09.2015р. в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) №003-07557-190115 від 19.01.2015р., укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2, та застосування наслідків недійсності правочину, а також стосовно наявності обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов'язання уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію про ОСОБА_2, як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування за договором банківського вкладу (депозиту) №003-07557-190115 від 19.01.2015р. у розмірі 190000,00 грн. за рахунок Фонду.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про задоволення заявлених позивачем вимог, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним постанову суду першої інстанції від 20.06.2017р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Дельта Банк» - Кадирова В.В. - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20.06.2017р. у справі №808/484/16 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку та строки встановлені ст. 212 КАС України.

Повний текст виготовлено - 16.11.2017р.

Головуючий: А.О. Коршун

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: О.М. Панченко