Справа № 750/9144/17
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/9144/17 Головуючий у 1-й інстанції: Рахманкулова О.П.; Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А
16 листопада 2017 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Костюк Л.О.;
суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И Л А:
У вересні 2017 року, ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку та зобов`язати відповідача призначити пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня подання ним заяви.
Обґрунтував позивач свій позов тим, що у період з 30.04.1986 по 06.05.1986 року він знаходився в зоні Чорнобильської АЕС, що підтверджується архівною довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №179/1/4582 від 03.05.2017, в якій зазначено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 по бойовій і політичній підготовці від 10 червня1986 року №077 рядовий ОСОБА_1 з 30 квітня по 06 травня 1986 року знаходився в зоні Чорнобильської АЕС. Також в журналі обліку часу знаходження і доз опромінення військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 і членів їх сімей в зоні Чорнобильської АЕС доза опромінення позивача за період з 30 квітня по 03 травня 1986 року склала 1500 мр/г. Крім того, 26.04.1993 року Чернігівською обласною державною адміністрацією позивачу видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2 категорії, серії НОМЕР_2 .
Ці обставини згідно ч.1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» дають право для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, тобто пенсійний вік зменшується на 10 років.
У зв`язку з досягненням пільгового пенсійного віку позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії, але листом від 14.08.2017 року №2258/06 відповідач повідомив про відмову у призначенні пенсії позивачу, посилаючись на те, що відсутні первинні документи, що підтверджують періоди перебування у зоні відчуження.
Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 жовтня 2017 року позов задоволено.
Визнано неправомірними дії Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язано Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_1 пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з дня звернення за призначенням пенсії, та провести відповідні виплати.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.
Підстави для проведення апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами визначено ст. 197 КАС України.
За змістом ч. 1 вищезазначеної статті суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь в справі, про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183-2 цього Кодексу.
З огляду на викладене та враховуючи те, що справу можливо вирішити на основі наявних у ній доказів, колегія суддів вважає, що розгляд справи має бути проведено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін з наступних підстав.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до положень ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 являється учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .
Позивач має право та користується пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
В архівній довідці Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №179/1/4582 від 03.05.2017 зазначено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 по бойовій і політичній підготовці від 10 червня1986 року №077 рядовий ОСОБА_1 з 30 квітня по 06 травня 1986 року знаходився в зоні Чорнобильської АЕС. В журналі обліку часу знаходження і доз опромінення військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 і членів їх сімей в зоні Чорнобильської АЕС доза опромінення Ворох (ініціали відсутні) за період з 30 квітня по 03 травня 1986 року склала 1500 мр/г.
Згідно витягу із історичного формуляру військова частина НОМЕР_1 приймала участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не в повному складі, а з частини відряджались окремі особи для евакуації матеріальної частини, яка розташовувалася в с. Копачі Чорнобильського району, підлягаючого негайному відселенню в період з 26 квітня 1986 року по 14 листопада 1986 року. В цій довідці також зазначено, що згідно алфавітного обліку особового складу в/ч НОМЕР_1 призову 1985 року значиться тільки один військовослужбовець « ОСОБА_1 » 1967 року народження.
Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_3 , виданого Чернігівським об`єднаним військовим комісаріатом Чернігівської області 12.05.1985, призовною комісією при Чернігівському об`єднаному міському військовому комісаріаті Чернігівської області позивач був призваний на дійсну військову службу і відправлений до частини 24.05.1985.
Згідно записів військового квитка ОСОБА_1 27.05.1985 призначений на посаду водія військової частини НОМЕР_1 та приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 30.04.1986 по 06.05.1986 під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 .
Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також поясненням та запереченням сторін, які знаходяться в матеріалах справи, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Відповідно до п.п. «г» п.7 Порядку надання та оформлення документів для призначення пенсій, при призначенні пенсії із застосуванням норм ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» документи на підтвердження особливого статусу особи, що додаються до заяви про призначення пенсії є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 року №122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Матеріалами справи доведено, що позивач у період з 30.04.1986 року по 06.05.1986 року приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 30.04.1986 по 06.05.1986 під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 .
Право на пільгову пенсію із зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» мають учасники ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів.
Факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 30.04.1986 року по 06.05.1986 року доводиться матеріалами справи, а тому він відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на пільгову пенсію із зменшенням пенсійного віку.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку щодо задоволення позовних вимог.
Відтак, доводи апеляційної скарги спростовуються наведеним, а тому підстав для її задоволення немає.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим ухвалене судом на підставі повного та всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України, ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає, як така, що постановлена за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції в справах, розгляд яких передбачено п. 2 ч. 1 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 2, 159, 160, 167, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 жовтня 2017 року - без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.