Справа № 809/782/16
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/8066/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Гуляка В.В., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2016 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача - Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, у якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 03.03.2016 № про визначення грошового зобов»язання (із урахуванням штрафних санкцій) за платежем мито на товари, які ввозяться (пересилаються)громадянами у розмірі 75 680,60 грн, від 03.03.2016 № про визначення грошового зобов»язання (із урахуванням штрафних санкцій) за платежем податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів у розмірі 15136,12 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскільки Івано-Франківською митницею ДФС не приймались класифікаційні рішення щодо зміни коду стосовно автонавантажувачів марки «Manitou», відсутні правові підстави для донарахування податкових зобов»язань оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями. Водночас позивач зазначає про протиправність зміни коду митним органом лише на підставі подібних рішень інших митниць та інформації з мережі інтернет. Крім того вказує на порушення порядку здійснення перевірки відповідачем, зокрема зазначає, що документальна невиїзна перевірка була проведена контролюючим органом без повідомлення позивача про її проведення.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення за № та № від 03.03.2016.

Постанова мотивована тим, що відповідачем до матеріалів справи не надано доказів того, що рішення митного органу про пропуск зазначених товарів на територію України було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

При здійсненні митного оформлення позивачем було виконано вимоги, передбачені Порядком прийняття рішення про класифікацію комплектного об'єкта згідно з УКТЗЕД. В свою чергу, працівниками митниці здійснені необхідні процедури щодо прийняття ВМД до оформлення шляхом поставлення відбитка штампа "Під митним контролем", здійснено митний контроль, який включає перевірку правильності класифікації та кодування товарів (згідно з поданими документами), перевірку правильності нарахування податків і зборів (обов'язкових платежів), застосування пільг у їх сплаті відповідно до законодавства. Під час здійснення митного контролю з боку посадових осіб відповідача зауважень до ВМД, поданих позивачем, були відсутні. Відповідач підтвердив правильність та достовірність заповнених ВМД, що стверджується завершальною стадією митного оформлення - проставленням відбитка печатки. ВМД були подані для контролю правильності заповнення та повноти сплати митних зборів і податків відповідальній посадовій особі відповідача. Посадова особа відповідача - інспектор здійснив перевірку факту та повноти і правильності сплати митних зборів і податків, про що зазначив у кожній ВМД відповідним штампом "сплачено" та особистим підписом особи, яка здійснила перевірку повноти і правильності сплати митних зборів і податків. Своїм правом на відмову у митному оформленні товару, у зв'язку з виявленими невідповідностями (якщо вони мали місце) не скористалась.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання митним органом митних процедур, визначених ним на підставі Митного кодексу України відповідно до заявленого митного режиму. Наслідком завершення митного оформлення є пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України. Оформлена ВМД свідчить про надання суб'єкту зовнішньоекономічної діяльності права на розміщення товарів у заявлений митний режим і підтверджує права й обов'язки зазначених у ВМД осіб щодо здійснення ними відповідних правових, фінансових, господарських та інших дій. Виходячи з наведеного, якщо митний орган, приймаючи митну декларацію самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів, то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань, за винятком випадку коли за наслідками службової перевірки або розгляду кримінальної справи встановлено змову між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов'язкових платежів.

Головним управлінням ДФС у Івано-Франківській області не доведено правомірності нарахування грошового зобов`язання по сплаті мита та податку на додану вартість, тобто, не доведено правомірності податкових повідомлень-рішень, що оскаржені в судовому порядку.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач, зокрема, покликаючись на ч.7 ст.336 та ч. 3 ст. 345, п.1 ч.2 ст. 351 Митного кодексу України, зазначає, що однією із форм митного контролю є проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи, утому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи. Документальна невиїзна перевірка проводиться в разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.

Згідно п.4 ст.69 Митного кодексу України у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари. Рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов'язковими. Особою, на яку покладається обов'язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки є відповідний платник податків.

Відповідно до п.14 ст.354 Митного кодексу України рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно УКТЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування окремими документами не оформляються, а зазначаються в акті про результати перевірки, що і було зроблено контролюючим органом.

Також ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.09.2016 було призначено судову автотоварознавчу експертизу, відповідно до висновку якої з технічної точки зору ввезені на митну територію України позивачем по митних деклараціях №206040000/2015/002652 від 03.07.2015, №206040000/2015/002653 від 03.07.2015, №206040000/2015/003117 від 29.07.2015, № 206040000/2015/003118 від 29.07.2015 телескопічні навантажувачі «Manitou» за кодом УКТЗЕД відповідають технічним характеристикам за кодом УКТЗЕД , тобто коду, визначену контролюючим органом під час проведення перевірки.

Натомість при розгляді даної адміністративної справи судом першої інстанції не надано належної оцінки фактам, які були встановлені під час податкової перевірки, безпідставно не взято до уваги висновок автотоварознавчої експертизи від 01.06.2017, який підтверджує правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень, що оскаржуються в даній адміністративній справі, що призвело до неправомірного задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та його представника, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п. 34-1 ч.1 ст. 4 Митного кодексу України, від 13.03.2012 р. № 4495-VI (із змінами та доповненнями, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - МК України), органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, митниці та митні пости.

Здійснюючи державну митну справу, органи доходів і зборів виконують певні завдання, перелічені у ч. 2 ст. 544 МК України, одним із яких є ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (п.12 ч.2 ст.544 МК України).

Згідно п.49 ч.1 ст.4 МК України, пропуск товарів через митний кордон України - надання органом доходів і зборів відповідній особі дозволу на переміщення товарів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення.

В силу п.21 ч.1 ст.4 МК України, митна процедура - зумовлені метою переміщення товарів через митний кордон України сукупність митних формальностей та порядок їх виконання. В розумінні 4.29 ч.1 цієї статті митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 02.07.2015 на митну територію України через пункт пропуску «Краківець-Корчова» за митною декларацією типу ЕЕ №206000000/2015/905011 від 01.07.2015 ОСОБА_1 ввезено автонавантажувач фронтальний, одноковшовий, телескопічний марки «Manitou» модель «МТ 835-120 LS», бувший у вжитку, заводський номер 174657, 2002 року випуску, тип двигуна дизельний (код товару згідно УКТЗЕД ). Вказаний автонавантажувач 03.07.2015 оформлений в митному відношенні Івано-Франківською митницею ДФС по Митній декларації 206040000/2015/002652 за кодом УКТЗЕД , ставка мита на товари, що ввозяться на територію України субєктами господарювання 0 % (т.1 а.с. 25).

02.07.2015 на митну територію України через пункт пропуску «Краківець-Корчова» за митною декларацією типу ЕЕ №206000000/2015/905012 від 01.07.2015 року ОСОБА_1 ввезено автонавантажувач фронтальний, одноковшовий, телескопічний марки «Manitou» модель «МТ 1330 SLS», бувший у вжитку, заводський номер 1134570, 1998 року випуску, тип двигуна дизельний (код товару згідно УКТЗЕД ). Вказаний автонавантажувач 03.07.2015 року оформлений в митному відношенні Івано-Франківською митницею ДФС по Митній декларації 206040000/2015/002653 за кодом УКТЗЕД , ставка мита на товари, що ввозяться на територію України субєктами господарювання 0 % (т.1 а.с. 26).

25.07.2015 на митну територію України через пункт пропуску «Краківець-Корчова» за митною декларацією типу ЕЕ №206000000/2015/905750 від 23.07.2015 ОСОБА_1 ввезено автонавантажувач фронтальний, одноковшовий, телескопічний марки «Manitou» модель «МТ 932», бувший у вжитку, заводський номер 159425, 2001 року випуску, тип двигуна дизельний (код товару згідно УКТЗЕД ). Вказаний автонавантажувач 29.07.2015 оформлений в митному відношенні Івано-Франківською митницею ДФС по Митній декларації 206040000/2015/003117 за кодом УКТЗЕД 4, ставка мита на товари, що ввозяться на територію України субєктами господарювання 0 % (т. 1 а.с. 27).

25.07.2015 на митну територію України через пункт пропуску «Краківець-Корчова» за митною декларацією типу ЕЕ №206000000/2015/905765 від 23.07.2015 ОСОБА_1 ввезено автонавантажувач фронтальний, одноковшовий, телескопічний марки «Manitou» модель « 1235 S», бувший у вжитку, заводський номер 224923, 2006 року випуску, тип двигуна дизельний (код товару згідно УКТЗЕД ). Вказаний автонавантажувач 29.07.2015 оформлений в митному відношенні Івано-Франківською митницею ДФС по Митній декларації 206040000/2015/003118 за кодом УКТЗЕД , ставка мита на товари, що ввозяться на територію України субєктами господарювання 0 % (т.1 а.с. 28).

25.01.2016 головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи податків і зборів з фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС України в Івано-Франківській області Крушельницьким О.О. на підставі ст.ст. 345, 351 Митного кодексу України та наказу ГУ ДФС України в Івано-Франківській області №27 від 13.01.2016 проведено документальну невиїзну перевірку з питань митної справи при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності платником податків ОСОБА_1 по митних деклараціях №206040000/2015/002652 від 03.07.2015, №206040000/2015/002653 від 03.07.2015, №206040000/2015/003117 від 29.07.2015, №206040000/2015/003118 від 29.07.2015, за результатами якої складено акт за №65/09-19-17-01-15/НОМЕР_3 від 08.02.2016.

Підставою для проведення перевірки позивача слугував лист Івано-Франківської митниці ДФС від 18.11.2015 №1333/7/09-70-25-30, в якому митниця повідомила, що відділом адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Івано-Франківської митниці ДФС при аналізі проведених митних оформлень навантажувачів, які декларувалися у товарній позиції 8429 УКТЗЕД встановлено факт невірної класифікації товарів за УКТЗЕД, а саме оформлення вищевказаних телескопічних навантажувачів «Manitou» за кодом згідно УКТЗЕД (пільгова ставка мита 0 %). Згідно правил інтерпретації товарів дані телескопічні навантажувачі «Manitou» мають класифікуватися у товарній підкатегорії УКТЗЕД (пільгова ставка ввізного мита 5 %) (т. 1 а.с. 61).

Перевірка проведена на підставі наказу ГУ ДФС в Івано-Франківські області №27 від 13.01.2016 (т.1 а.с. 65-66) та повідомлення від 13.01.2016 №6/09-19-17-01-15 (т.1 а.с. 62).

В подальшому згідно наданої відповіді від Івано-Франківської митниці ДФС від 21.01.2016 №93/7/09-70-25-30 класифікаційні рішення стосовно автонавантажувачів, оформлених за МД від 03.07.2015 №№206040000/2015/002652, 206040000/2015/002653, від 29.07.2015 №№206040000/2015/003117, 206040000/2015/003118, не приймалися. Натомість прийняті класифікаційні рішення на аналогічні навантажувачі від 04.09.2015 року №КТ- 213-2015 та №КТ-214-2015.

Також, в базі класифікаційних рішень АСМО (автоматизованої системи митних оформлень) наявні рішення, які приймалися іншими митницями, про класифікацію аналогічних телескопічних навантажувачів за кодом згідно УКТЗЕД (рішення МП Херсон - центральний Херсонської митниці ДФС № КТ-504-2015 від 10.04.2015).

За результатами перевірки було складено акт від 08.02.2016 №65/09-19-17-01-15/НОМЕР_3, в якому встановлено порушення ОСОБА_1 правил класифікації товару автонавантажувачі», оформлених за МД що були предметом перевірки, що призвело до несплати митних платежів в повному обсязі та заниження податкових зобовязань з мита на суму 60 544,48 грн та з ПДВ на суму 12 108,90 грн.

За МД від 03.07.2015 №№206040000/2015/002652, 206040000/2015/002653, від 29.07.2015 №№206040000/2015/003117, 206040000/2015/003118 декларантом оформлені «автонавантажувачі фронтальні, одноковшові, телескопічні марки «Маnіtоu», моделей «МТ 1330 SLТ», «МТ 835-120 LS», «МТ 932», « 1235 S», країна походження - FR, за кодом 8429 51 99 00 (ставка мита - 0 %) згідно з УКТ ЗЕД. За результатом перевірки зазначений товар класифіковано за кодом 8427 20 11 00 (ставка мита - 5 %).

Позивачем на акт від 08.02.2016 №65/09-19-17-01-15/НОМЕР_3 подано заперечення (т.1 а.с. 15-16).

Відповідачем надано відповідь на заперечення (т. 1 а.с. 17-18).

На підставі вказаного акту перевірки, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 03.03.2016, яким, згідно з пп 54.3 ст.54 Податкового кодексу України та абз.2 п. 123.1 ст. 123 розділ 2 Податкового кодексу України встановлено порушення ст. 16 п.16.1 пп. 16.1.4 Податкового кодексу України та визначено суму податкового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем мито на товари, які ввозяться (пересилаються) громадянами в розмірі 75 680,60 грн, а також податкове повідомлення-рішення № від 03.03.2016, яким, згідно з пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та абз.2 п. 123.1 ст. 123 розділ 2 Податкового кодексу України встановлено порушення ст. 16 п.16.1 пп. 16.1.4 Податкового кодексу України та визначено суму податкового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем ПДВ з ввезених на територію України товарів (крім ПДВ від операцій з ввезення лік засобів. дозв. для вироб.) в розмірі 15 136, 12 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення позивачем були оскаржені в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України (т.1 а.с. 36-39).

За результатами розгляду скарги позивача Державною фіскальною службою України від 25.05.2016 надано рішення про результати розгляду скарги № 5488/І/99-99-11-03-03-14 (т.1 а.с. 19-20).

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями № від 03.03.2016 та № від 03.03.2016 позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Відносини, з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України (від 13.03.2012 № 4495-VI), а також положеннями ПК України та інших законів України з питань оподаткування.

Згідно ч.1 ст. 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Засвідчення органом доходів і зборів прийняття товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів на них до митного оформлення здійснюється шляхом проставляння відбитків відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (ст. 257 МК України).

Перевірка правильності класифікації згідно з українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності є одним з етапів митного контролю.

Згідно зі статтею 67 МК України, українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України.

В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.

Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев'ятий та десятий знаки цифрового коду.

Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

В силу ч.1 ст.68 МК України, ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.ч.1-4 статті 69 МК України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Водночас в розумінні ч.5 цієї статті під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Згідно ж ч.8 ст.69 МК України, висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.

Частиною 7 ст.69 МК України передбачено, що рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов'язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до пунктів 2, 15 Порядку ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року № 428, УКТЗЕД є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України "Про Митний тариф України", що використовується для цілей тарифного та інших видів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, ведення статистики зовнішньої торгівлі та здійснення митного оформлення товарів.

Форма рішення про визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та порядок його прийняття митними органами визначаються Мінфіном.

Пунктом 3 розділу І Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого Наказом Мінфіну від 30.05.2012 року № 650 (далі-Порядок), встановлено, що класифікація товару - визначення коду товару відповідно до вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, передбачених Законом України "Про Митний тариф України", з урахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рішень Комітету з Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації, методичних рекомендацій щодо класифікації окремих товарів згідно з вимогами УКТ ЗЕД, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи на виконання статті 68 Кодексу, до початку переміщення товару через митний кордон України, під час митного оформлення та після завершення митного оформлення.

Рішення приймається за результатами класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД у разі необхідності зміни задекларованого коду товару згідно з УКТЗЕД, у тому числі за результатами спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками у складних випадках митних формальностей (пункт 3 розділу ІІІ Порядку).

Згідно з пунктом 4 розділу III Порядку, контроль правильності класифікації товарів здійснюється, зокрема, шляхом перевірки відповідності відомостей про товар та коду товару згідно з УКТ ЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, з врахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи відповідно до вимог статті 68 Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.69 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З наявних в матеріалах справи доказів слідує, що контроль за правильністю класифікації спірного обладнання вже здійснювався відповідачем при пропуску обладнання на митну територію України. Підставою проведення перевірки стало встановлення відділом адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Івано-Франківської митниці ДФС при аналізі проведених митних оформлень факту невірної класифікації товарів за УКТЗЕД.

Під час проведення перевірок та аналізу правильності класифікації спірних товарів досліджувались ті ж документи, що й подавались позивачем при митному оформленні ввезення товарів на митну територію України, та відповідач не отримав жодної іншої інформації чи відомостей про обладнання, ніж ті, що були надані позивачем при митному оформленні ввезення спірних товарів Вказане свідчить про відсутність об'єктивних підстав для зміни класифікації обладнання.

Відповідно до ст. 264 МК України митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Митна декларація та інші документи подаються органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації.

Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Орган доходів і зборів не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом. Відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов'язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Відповідач здійснив контроль правильності митного оформлення спірних товарів на підставі поданих позивачем ВМД та належних документів, в тому числі контроль за правильністю класифікації обладнання та визначення податкових зобов'язань пов'язаних із ввезенням обладнання на митну територію України, та здійснив пропуск спірного обладнання на митну територію України.

Тому, приймаючи ВМД, відповідач погодився з класифікацію спірного обладнання згідно УКТЗЕД зазначеною в ВМД, та пропускаючи обладнання на митну територію України прийняв рішення щодо класифікації обладнання, а відповідно і суми податкових зобов'язань.

Водночас відповідачем на розгляд суду не надано доказів на підтвердження факту прийняття рішення митним органом про пропуск спірних товарів на підставі поданих позивачем недостовірних документів, наданої недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання позивачем всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення.

З аналізу наведених норм слідує, що митний контроль після завершення митного оформлення можливий за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Таких обставин у даній справі не встановлено і відповідачем не надано суду доказів щодо обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Слід зазначити, що якщо митні органи, приймаючи ВМД, віднесли товар до певного коду товарної номенклатури та пропустили товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому вони не мали правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки стосовно класифікації такого товару, зокрема з покликанням на результати проведеної відповідачем перевірки.

Пунктом 54.5 ст.54 ПК України визначено, що якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 56.1, 56.2, 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення. З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

На підставі аналізу норм законодавства та обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про протиправність нарахування позивачу податкових зобов'язань за платежем мито на товари, які ввозяться (пересилаються) громадянами та за платежем ПДВ з ввезених на територію України товарів (крім ПДВ від операцій з ввезення лік.засобів.дозв.для вироб.), що має наслідком скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2017 року у справі № 809/782/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді В. В. Гуляк
В. Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 20.11.2017.