Справа № 643/4982/17
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 р. Справа № 643/4982/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Ральченка І.М.
Суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є.
за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 16.08.2017р. по справі № 643/4982/17
за позовом ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова
про перерахунок пенсії, донарахування та виплату недорахованої пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити нарахування пенсії згідно довідки ФЕУ ГУМНС в Харківській області №157 від 28.01.2011 року, зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії відповідно до вказаної довідки, зобов`язати відповідача провести виплати недорахованої частини пенсії з січня 2012 року із врахуванням індексації.
Ухвалою Московського районного суму м. Харкова від 20.04.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 року по 13.10.2016 року залишено без розгляду.
Постановою Московського районного суму м. Харкова від 16.08.2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Московського районного суму м. Харкова та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного і всебічного з`ясування обставин справи, що мають значення для справи.
У відповідності до положень абз.4 ч.8 ст. 183-2 КАС України зазначена адміністративна справа розглянута в порядку письмового провадження.
Відповідно до статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1- ї категорії та інвалідом 2 групи.
Інвалідність виникла внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням військового обов`язку по ліквідації аварії на ЧАЕС в період з 14.05.1986 року по 24.05.1986 року.
28.01.2011 року ОСОБА_1 отримав довідку №157 Фінансово-економічного управління Головного управління МНС України в Харківській області про заробітну плату за роботу у населених пунктах зони відчуження ЧАЕС з 14.05.1986 року по 24.06.1986 року.
В подальшому 12.01.2012 року та 22.02.2017 року ОСОБА_1 звертався до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова із заявами про перерахунок пенсії із урахування заробітної плати відповідно до вказаної довідки за роботу в зоні відчуження із застосуванням 100% тарифної ставки.
Управлінням Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова відмовлено у перерахуванні пенсії ОСОБА_1 з посиланням на те, що суми заробітної плати за період роботи у зоні відчуження нараховані всупереч нормативним документам про оплату праці.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для здійснення перерахунку розміру пенсії позивача.
Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 163 КАС України постанова суду складається зі вступної, описової, мотивувальної та резолютивної частини. Мотивувальна частина, у свою чергу містить встановлені судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при прийнятті постанови, і положення закону, яким він керувався.
Колегія суддів вважає за необхідне вказати, що оскаржувана постанова Московського районного суду м. Харкова від 16.08.2017 року не містить мотивувальної частини, з огляду на що відсутня можливість визначити з яких мотивів виходив суд першої інстанції при прийнятті даної постанови.
Саме лише посилання в мотивувальній частині на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм, на які посилається сторона при обґрунтуванні своїх вимог, не може вважатися належною юридичною кваліфікацією.
Отже, таке рішення суду не може бути визнаним обґрунтованим у розумінні положень КАС України.
Вирішуючи адміністративний спір по суті, колегія суддів виходить з наступного.
Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
Пунктом 7 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, І - 3). При цьому у всіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.
Після аварії на ЧАЕС 26 квітня 1986 року Уряд колишнього СРСР та Української PCP ухвалили рішення із грифом «таємно» щодо оплати праці осіб-ліквідаторів. Після зняття грифа «таємно» та для «службового користування» стало відомо, що при нарахуванні даної заробітної плати не були враховані вимоги нормативних матеріалів: розпорядження РМ СРСР № 964 від 17.05.1986; постанова РМ СРСР № 524-156 від 7.05.1986; розпорядження РМ СРСР № 1031 від 23.05.1986; постанова РМ СРСР № 655-195 від 5.06.1986; постанова РМ УРСР № 207-7 від 10.06.1986; рішення № 351 від 02.02.1987 та ін.
У вищеназваних нормативно-правових актах йдеться про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і закладів, які брали участь на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, дія яких поширюється як на військовослужбовців та військовозобов`язаних запасу, яких було призвано на військові збори та які в 1986-1990 роках виконували роботи в зоні відчуження, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. З моменту аварії оплату праці регулювала постанова № 524-156, тобто з ними розраховувалися за підвищеними до 100% тарифними ставками (посадовими окладами), незалежно від населеного пункту, де вони перебували.
Статтею 40 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що військовозобов`язаним, вільно найомним, призваним та направленим для ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а також тим, які несуть службу на території" радіаційного забруднення, оплата праці провадиться згідно із статтею 39 цього Закону за всі календарні дні роботи на підставі довідки, яка надається військовою частиною.
Згідно з нормативними актами, які діяли в той період, матеріальне забезпечення військовослужбовців, які були направлені для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС проводилось наступним чином.
Пунктом 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС ви 07.05.1986р. №524-156 (Постанови Ради Міністрів УРСР від 08.05.1986р. №168- 5) передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) робітникам підприємств та організацій, що приймали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у 30-ти кілометровій зоні до 100%.
Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986р. №1031 «Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» встановлено, що на військовослужбовців, зайнятих на роботах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, розповсюджується порядок і розміри підвищеної оплати праці, передбачені розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986р. №964.
При цьому грошове забезпечення в підвищених розмірах виплачувати виходячи з посадових окладів, а особам офіцерського і начальницького складу, прапорщикам і мічманам також з окладів по військовому або спеціальному званню.
Листом Міністерства праці України від 29.10.1992 року № 09-3751 було наголошено, якщо працівник не отримав нараховану йому у 1986-1990 роках заробітну плату за період роботи в зоні ЧАЕС, це не позбавляє його права на призначення пенсії із зазначеного заробітку.
Окрім того, Міністерство праці і соціальної політики України в листі №03-3/1652-018-2 від 13.04.2001 р. «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 роках осіб, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забруднення навколишнього середовища» теж наголошується, що якщо учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС донараховано заробіток за роботу в зоні відчуження в кратних розмірах, але виплата донарахованої суми не проведена і не нараховані додаткові страхові внески то це не позбавляє права інваліда на призначення премії із заробітку в зоні відчуження.
Відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.
Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11 2011р. № 1210 затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який діє з 01.01.2012 року. Зазначеним Порядком передбачено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
Обчислення пенсій відповідно до Закону здійснюється на підставі довідок про заробітну плату, які відповідно до статті 15 вказаного Закону видаються установами та організаціями на підставі первинних документів (особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату). Підставою для проведення розрахунку заробітної плати за роботу в зоні відчуження являються первинні документи про нараховану заробітну плату та фактичну тривалість роботи безпосередньо в зоні відчуження.
Згідно з довідками управління Головного управління МНС України в Харківській області від 16.06.1998 року № 7/37-1 та № 7/37-2 ОСОБА_1 безпосередньо виконував службові завдання з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження з 14.05.1986 року по 24.05.1986 року.
Відповідно до довідки управління пожежної охорони управління внутрішніх справ України в Харківській області №308 ОСОБА_1 за роботу в населених пунктах зони відчуження ЧАЕС з 14.05.1986 року по 24.05.1986 року виплачена заробітна плата в сумі 464,47 крб.
Таким чином, заробітна плата виплачена позивачу в 1986 poці підлягає донарахуванню.
Отже, в цій частині суд першої інстанції дійшов невірного висновку щодо необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 , з огляду на що колегія суддів вважає за необхідне в цій частині постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.
Стосовно вимог позивача щодо застосування положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» колегія суддів зазначає про відсутність підстав для проведення нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходу - недоплаченої з вини органу суми пенсії, з огляду на наступне.
У відповідності до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
У контексті даної норми під доходами слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Одночасно, компенсація провадиться на нараховані, але вчасно не виплачені суми.
Отже, оскільки відповідачем суми пенсії по інвалідності в розмірі фактичної заробітної плати на підставі довідки №157 від 28.01.2011 року на момент розгляду справи не нараховані, спірні відносини в цій частині на теперішній час відсутні, тому підстав для компенсації позивачу втрати частини доходу колегія суддів не вбачає.
Таким чином, в цій частині постанова Московського районного суму м. Харкова від 16.08.2017 року скасуванню не підлягає.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , необхідності скасування постанови Московського районного суму м. Харкова від 16.08.2017 року в частині відмови у задоволенні позову щодо визнання неправомірною відмови Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії по інвалідності в розмірі фактичної заробітної плати на підставі довідки Фінансово-економічного управління Головного управління МНС України в Харківській області №157 від 28.01.2011 року про заробітну плату за роботу у населених пунктах зони відчуження ЧАЕС з 14.05.1986 року по 24.06.1986 року, з 14.10.2016 року, та зобов`язання здійснити такий перерахунок та виплату; в іншій частині постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
У відповідності до ст. 202 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.
Згідно ч.2 ст.205 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може прийняти нову постанову, якою суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Московського районного суду м. Харкова від 16.08.2017 року підлягає частковому скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Московського районного суду м. Харкова від 16.08.2017р. по справі № 643/4982/17 скасувати в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 щодо визнання неправомірною відмови Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності в розмірі фактичної заробітної плати на підставі довідки Фінансово-економічного управління Головного управління МНС України в Харківській області №157 від 28.01.2011 року про заробітну плату за роботу у населених пунктах зони відчуження ЧАЕС з 14.05.1986 року по 24.06.1986 року, з 14.10.2016 року, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату.
Прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності в розмірі фактичної заробітної плати на підставі довідки Фінансово-економічного управління Головного управління МНС України в Харківській області №157 від 28.01.2011 року про заробітну плату за роботу у населених пунктах зони відчуження ЧАЕС з 14.05.1986 року по 24.06.1986 року.
Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності в розмірі фактичної заробітної плати на підставі довідки Фінансово-економічного управління Головного управління МНС України в Харківській області №157 від 28.01.2011 року про заробітну плату за роботу у населених пунктах зони відчуження ЧАЕС з 14.05.1986 року по 24.06.1986 року, з 14.10.2016 року.
В іншій частині постанову Московського районного суму м. Харкова від 16.08.2017 року по справі 643/4982/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Катунов В.В. Бершов Г.Є.