Справа № 234/12867/17
Суддя: Данелюк О. М.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/234/443/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2017 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Данелюк О.М.

при секретарі Аксеніної В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в містах Краматорськ та Словянськ Донецької області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в містах Краматорськ та Словянськ Донецької області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та визнання дій поліцейського роти №4 батальйону УПП в містах Краматорську та Словянську рядового поліції ОСОБА_2 протиправними та такими, що порушують його права.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 26 серпня 2017 року службова особа поліцейський роти №4 батальйону УПП в містах Краматорську та Словянську сержант поліції ОСОБА_2, притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425грн.

В судовому засіданні захисник позивача ОСОБА_3 пояснив, що позивач ОСОБА_1 не порушував Правил дорожнього руху України, дії працівника поліції вважає протиправними, а зазначена постанова ухвалена з порушенням вимог діючого законодавства та підлягає скасуванню з наступних підстав:

По-перше, під час складання постанови працівник поліції не надав жодних доказів його провини, а також порушив його права передбачені ст.268 КУпАП.

По-друге, вважає, що працівником поліції порушена процедура притягнення його до адміністративної відповідальності, передбачена Главою 22 КУпАП, а також рішення Конституційного суду України №5-рп/ від 26 травня 2015 року, справа №1-11/2015, - в якому зазначено, п.2.2, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

Протокол разом з іншими матеріалами справи, зокрема процесуально оформленими доказами, перелік яких встановлено у статті 251 Кодексу, надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення (частина перша статті 257 Кодексу).

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність (частина 2 статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями обєктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

П.2.3. у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями обєктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Зауваження позивача стосовно недопустимості подібних дій та заперечення не були взяті до уваги відповідачем.

Таким чином, обґрунтовано вважає, що службова особа поліцейський роти №4 батальйону УПП в містах Краматорську та Словянську сержант поліції ОСОБА_2, безпідставно зупинив його автомобіль і не надавши жодних доказів провини, грубо порушуючи норми діючого законодавства України, ігноруючи передбачений законом порядок притягнення його до адміністративної відповідальності, не зясувавши фактичні обставини справи та позбавивши позивача законних прав, ухвалив протиправну постанову.

Просить суд визнати неправомірними дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, визнати неправомірною та скасувати постанову серія БР № 013101 від 26.08.2017 року.

Позивач в судове засідання не зявився, але надав заяву в якій свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі.

Відповідач до суду не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Однак, до суду від відповідача надійшло заперечення в якому він зазначив, що в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України та Наказом №1395 від 07.11.2015 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі»

Оскільки у судове засідання не прибули всі учасники процесу, суд з урахуванням приписів ч.1 ст.41, ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України вважав за можливе розглянути справу за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями ч.1 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В межах розгляду даної справи суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятої постанови, з таких підстав.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 5 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення від 26.08.2017 року серія БР № 013101, прийнятої відповідачем, 26.08.2017 року об 11 год. 15хв. позивач керуючи транспортним засобом FORD MONDEO, номерний знак НОМЕР_1 в Краматорську, порушив ПДР України.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З наданих суду документів встановлено, що інспектором поліції не було забезпечено повного та обєктивного зясування обставин справи, і жодних доказів в справі про адміністративне правопорушення, які б підтверджували факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення суду не надано.

Відтак, суд вважає, що поліцейський роти №4 батальйону УПП в містах Краматорську та Словянську рядовий поліції ОСОБА_2 безпідставно зупинив автомобіль, яким керував ОСОБА_1, та порушуючи вимоги діючого законодавства України, зокрема вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, та порушуючи процесуальні права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу, незаконно прийняв постанову про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності прийнятої постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, внаслідок чого дана постанова підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Керуючись ст.ст.1, 2, 4, 5, 6, 10, 11, 14, 15, 17, 23, 48, 58, 69-71, 79, 86, 87, 94, 98, 104, 105, 111, 112, 114, 121, 160, 161, 162, 163, 171-2, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти №4 батальйону УПП в містах Краматорську та Словянську рядового поліції ОСОБА_2 про визнання його дій такими що порушують процесуальні права позивача ОСОБА_1 та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправними дії поліцейського роти №4 батальйону УПП в містах Краматорську та Словянську рядового поліції ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 013101 від 26 серпня 2017 року.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 26 серпня 2017 року серія БР № 013101, прийняту поліцейським роти №4 батальйону УПП в містах Краматорську та Словянську рядовим поліції ОСОБА_2, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять пять) гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Краматорський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Краматорського

міського суду ОСОБА_4