Справа № 822/2005/17
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2005/17

Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

13 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Сапальової Т.В. Боровицького О. А.

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу другого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до другого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

у липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до другого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції про визнання протиправними та скасування постанов про стягнення виконавчого збору від 24 травня 2017 року та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 25 травня 2017 року.

Хмельницький окружний адміністративний суд постановою від 21 серпня 2017 року адміністративний позов задовольнив частково.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Позивач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи встановлено, що 24 листопада 2015 року державний виконавець другого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №49409458 з примусового виконання виконавчого листа №686/17583/14, виданого 12.10.2015 року Хмельницьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "УкрСиббанк" боргу в сумі 1207860,77 грн. Пунктом 2 цієї постанови боржнику запропоновано добровільно її виконати у семиденний термін.

У зв'язку з невиконанням позивачем в добровільному порядку судового рішення, 19 січня 2016 року державним виконавцем винесена постанова ВП №49409458 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Так, 29 червня 2016 року державним виконавцем за участю стягувача та понятих проведений опис і арешт майна боржника.

23 грудня 2016 року державним виконавцем винесена постанова ВП №49409458 про призначення експерта, субєкта оціночної діяльності-субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Також, державним виконавцем виносились вимоги від 19 квітня 2016 року та від 04 травня 2016 року.

28 лютого2017 року представник ПАТ "УкрСиббанк" звернувся до другого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області із заявою №504/17 від 23.02.2017, в якій повідомив, що заборгованість за кредитним договором погашено в повному обсязі 20.02.2017 року, та просив винести постанову про закінчення виконавчого провадження та скасувати всі вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення.

24 травня 2017 року старший державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області, керуючись ст.ст. 3, 27, 40 Закону України "Про виконавче провадження", виніс постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №49409458, якою постановив стягнути з боржника ОСОБА_3 виконавчий збір у розмірі 120786,10 грн.

Також, 25 травня 2017 року старший державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області, керуючись ст.42 Закону України "Про виконавче провадження", виніс постанову про стягнення з боржника ОСОБА_3 витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 49409458 у сумі 200 грн.

Не погодившись з постановами відповідача позивач оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при винесенні постанови про стягнення виконавчого збору діяв не на підставі, не в межах та не у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обовязковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб і підлягає виконанню на всій території України

Відповідно до ч. 2 ст. 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є підставою для його виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року (Закон №1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч. 1 ст. 40 Закону №1404 у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження.

Частиною 3 ст. 40 Закону №1404 визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Так, ч. 1 ст. 27 Закону №1404 визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону №1404 виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Враховуючи те, що заборгованість за кредитним договором в сумі 1207860,77 грн. боржником погашена в повному обсязі, що підтверджується заявою стягувача від 23 лютого 2017 року, то колегія суддів дійшла висновку про те, що при винесенні оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору відповідач правомірно виніс постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі, що складає 10 відсотків від стягнутої суми.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону №1404-VIII витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 42 Закону №1404-VIII на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Матеріалами справи підтверджено факт здійснення відповідачем ряд виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржені постанови про прийняті відповідачем в межах повноважень та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України, а відтак відсутні підстави для їх скасування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим оскаржуване рішення необхідно скасувати.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу другого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції задовольнити.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2017 року, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до другого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови, - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 15 листопада 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5