Справа № 712/12723/17
Суддя: Романенко В. А.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/712/865/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Романенко В.А., розглянувши в порядку скороченого провадження, відповідно до ст. 183-2 КАС України, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання здійснити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання здійснити дії, посилаючись на те, що він приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобільській атомній електростанції в період з 06 червня по 25 червня 1986 року і внаслідок цього має захворювання, повязане з виконанням вказаних робіт у 1986 році, його визнано інвалідом І групи, також він належить до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та має статус інваліда війни.

має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Внаслідок виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС отримав 2-гу групу інвалідності, отримую пенсію, призначену за нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в мінімальному розмірі.

З 01 січня 2012 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено проведення перерахунку пенсій особам, які брали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-1990 роках та визнані інвалідами.

Відповідно до п. 1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого вказаною постановою, за бажанням осіб пенсії по інвалідності, що настала внаслідок Чорнобильській катастрофи, можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області з заявою про призначення пенсії по інвалідності з урахуванням довідки про заробітну плату № 150 від 12.09.2017 року в сумі 1295,55 крб.

Однак, йому було відмовлено у перерахунку пенсії, посилаючись на те, що підстави для врахування в заробіток інших доплат для обчислення пенсії, зазначених у наданій довідці відсутні.

Вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його конституційні права на пенсійне забезпечення.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати дії управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням довідки про оплату праці за роботу в населених пунктах зони відчуження м. Чорнобиль № 150 від 12.10.2017 року із сумою зарплати 1295,55 крб. неправомірними. Зобовязати управління фонду України в Черкаському районі Черкаської області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 23.11.2011 року № 1210, врахувавши при її обчисленні заробітну плату в сумі 1295,55 крб. зазначену в довідці про оплату праці за роботу в населених пунктах зони відчуження м. Чорнобиль № 150 від 12.09.2017 року, без обмеження її максимальним розміром та виплачувати починаючи з 01.10.2017 року. Допустити постанову суду до негайного виконання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

02 листопада 2017 року до суду надійшло заперечення від управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області на адміністративний позов, в яких просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області з 01.06.2011 року, як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, є інвалідом (І група інвалідності) внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) Серія А № 102833 с, видане Черкаською облдержадміністрацією 18.08.2009 року.

Відповідно до вимог ст. 15 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС» № 796- XII.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2017 року у справі № 823/1104/17, яке набрало законної сили 08.09.2017 року, визнано неправомірними дії УМВС України в Черкаській області щодо відмови ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, у нарахуванні заробітної плати та видачі довідки про оплату праці за роботу в населених пунктах зони відчуження Чорнобильської АЕС.

Зобовязано ліквідаційну комісію УМВС України в Черкаській області нарахувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, заробітну плату за період роботи в зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 06 по 25 червня 1986 року, з урахуванням: чотирьохкратного розміру посадового окладу за перебування у ІІ зоні небезпечності; посадового окладу за військовим або спеціальним званням у подвійному розмірі; доплати за виконання службових обовязків в стані бойової готовності в зоні відчуження, обрахованої як одна третина години робочого часу; одноразової виплати за отриману граничну дозу радіоактивного випромінювання, як особі молодшого начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ; добових та збереженого заробітку за дні роботи в зоні відчуження, для перерахунку пенсії, про що видати наказ та довідку про оплату праці за роботу у населених пунктах зони відчуження Чорнобильської АЕС.

ТНа виконання даної постанови ліквідаційною комісією управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області видано позивачу ОСОБА_1Ф, довідку про оплату праці за роботу у населених пунктах зони відчуження Чорнобильської АЕС, м. Чорнобиль від 12.09.2017 року № 150, відповідно до якої заробітна плата склала 1295,55 крб.

Відповідно до листа Мінпраці, Мінчорнобиля і Мінфіну України від 29 жовтня 1992 року № 09-3751, якщо підприємством було невірно нарахована заробітна плата за роботу в зоні відчуження, то підприємство на підставі первинних документів має провести перерахунок заробітної плати згідно із законодавством, розраховану таким чином заробітну плату не індексують і не виплачують, а лише враховують при обчисленні пенсії.

Таким чином, обставини щодо періоду роботи у зоні відчуження у 1986 році з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, населений пункт, де працював позивач та виконував такі роботи, а також розмір виплаченої йому заробітної плати за таку роботу відображені в первинних документах та встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, а тому такі обставини не потребують доказування.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

27 вересня 2017 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області із заявою про перерахунок та виплати пенсії по інвалідності з урахуванням довідки про заробітну плату від 12.09.2017 року № 150, виданої УМВС України в Черкаській області.

Листом № 6782/03 від 04.10.2017 року управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області відмовило позивачу у перерахунку пенсії, посилаючись на те, що підстави для врахування в заробіток інших доплат для обчислення пенсії, зазначених у наданій довідці відсутні.

Згідно зі статтею 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також: за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про захист заробітної плати, реєстрація ратифікації Україною 04 серпня 1961 року, Україна прийняла на себе зобов'язання рахувати заробітною платою будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах за виконану роботу або послуги працівникові.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оплату праці», основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Частиною 2 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що в усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3 тис. карбованців.

Відповідно до довідки № 150 від 12.09.2017 року, розмір заробітної плати позивача за роботу в зоні відчуження м. Чорнобиль з 06 червня 1986 року до 25 червня 1986 року становить 1295,55 крб., що не перевищує 3 тис. крб.

Рішенням Конституційного суду України № 8-рп/2013 від 15 жовтня 2013 року у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що праву працівника на належну заробітну плату кореспондує обов'язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник, у разі порушення законодавства про оплату праці, має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Таким чином, під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

З огляду на викладене, довідка від 12.09.2017 року № 150 відповідає всім вимогам чинного законодавства та відповідач управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області неправомірно посилається на те, що у довідках містяться різнобіжності у кратності та сумах заробітку (з урахуванням доплати за виконання службових обовязків в стані бойової готовності, одноразової виплати за отриману граничну лозу радіоактивного випромінювання, добових та інших виплат).

Згідно постанов Верховного Суду України від 31.05.2016 року по справі № 826/11379/14, від 10.05.2016 року по справі № п/800/362/15, від 20.04.2016 року по справі № 826/16796/14, від 12.04.2016 року по справі № 813/7851/13- а, від 01.03.2016 року по справі № 826/4860/13-а, від 03.02.2016 року по справі № 826/72/15, від 02.02.2016 року по справі № 804/14800/14, від 24.11.2015 року по справі № 816/1229/14 (21-3669а15), від 17.11.2015 року по справі № 2а-18442/11/2670, від 16.09.2015 року по справі № 826/4418/14 (21- 1465а15), встановлено, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

У частині першій статті 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Ч. 3 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України внесено зміни до ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (Відомості Верховної Ради України, 2012 р., № 12-13, ст. 82; 2016 р., № 5, ст. 50) слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінити словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Згідно з вимогами п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 13 травня 1997 року № 1-зп зазначив, що стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності тільки за умови, якщо вони скасовують або пом'якшують відповідальність особи (абзац другий пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2000 КСУ від 19 квітня 2000 року). Мета принципу незворотності - блокувати ущемлення прав і свобод людини з боку держави. Така направленість тлумачення цього принципу робить його однією з важливих гарантій захисту від свавілля з боку влади, безпеки людини як громадянина, довіри до державних інституцій. Надання зворотної сили законам суперечить духу правової держави.

Вищий адміністративний суд в своєму рішенні від 16 лютого 2016 року у справі К/800/44884/15 наголосив про недопущення з боку держави в особі Пенсійного фонду обмеження розміру пенсій, призначених до набрання чинності Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Згідно ч. 4. ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Оскільки позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою 27 вересня 2017 року, то перерахунок у даному випадку необхідно провести з 01 жовтня 2017 року.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із ч 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Наведені відповідачем заперечення по суті даного позову є необґрунтованими жодними доказами, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги.

Відповідно до ст. 256 КАС України постанова підлягає до негайного виконання.

За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. 7, 8, 9, 10, 11, 71, 86, 99, 100, 159 - 163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням довідки про оплату праці за роботу в населених пунктах зони відчуження м. Чорнобиль № 150 від 12.10.2017 року із сумою зарплати 1295,55 крб. неправомірними.

Зобовязати управління фонду України в Черкаському районі Черкаської області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 23.11.2011 року № 1210, врахувавши при її обчисленні заробітну плату в сумі 1295,55 крб. зазначену в довідці про оплату праці за роботу в населених пунктах зони відчуження м. Чорнобиль № 150 від 12.09.2017 року, без обмеження її максимальним розміром та виплачувати починаючи з 01.10.2017 року, з урахуванням проведених виплат.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України.

Суддя Романенко В.А.