Справа № 404/6064/17
Суддя: Завгородній Є. В.
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/6064/17
Номер провадження 2-а/404/599/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року Кіровський районний суд міста Кіровограда у складі:

головуючого судді Завгороднього Є.В.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кіровського районного суду міста Кіровограда матеріали адміністративного позову ОСОБА_2 на постанову інспектора Управління патрульної поліції в місті Кропивницькому, ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся в Кіровський районний суд міста Кіровограда з адміністративним позовом до заявленого субєкта оскарження, в якому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення про застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу по обвинуваченню у вчиненні адміністративного проступку за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Позивач просить скасувати постанову через недоведеність проступку, інспектор поліції порушив процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки не дочекався полісу. Представник відповідача наполягає на вчиненні позивачем адміністративного правопорушення.

Вивчивши зміст і підстави заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, доводи сторін, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини:

06 вересня 2017 року, о 14 годині 30 хвилині, по вулиці Соборна в місті Кропивницькому, позивач керував транспортним засобом «Фольксваген Т5» державний номерний знак НОМЕР_1, з непрацюючими світловими покажчиками на автопричепі, унаслідок чого був зупинений працівником поліції за порушення ПДР. На законну вимогу інспектора, водій не предявив на перевірку поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У звязку з не наданням поліцейському полісу страхування, відносно позивача винесена оскаржувана ним постанова за порушення водієм п. 2.1.«г»; 2.4.«а» ПДР. Не погодившись з прийнятим рішенням відповідача, позивач подав до суду вказаний адміністративний позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. «а» п.2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. На підставі ст. 21 Закону України «Про обовязкове страхування власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Стосовно транспортних засобів, які не беруть участі в дорожньому русі, укладення договору страхування є необов'язковим. Транспортний засіб має відповідати вимогам, передбаченим пунктом 1.7 статті 1 цього Закону, з моменту взяття ним участі в дорожньому русі на території України. Положення цього пункту не поширюється на осіб, які звільнені від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону. Контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

В оскаржуваній постанові, текст якої повністю узгоджується з обставинами правопорушення, достовірно й неупереджено зафіксовані обставини проступку. З переглянутого відео убачається: попередження про проведення відеозапису, розяснення процесуальних прав особі, яка притягується до відповідальності, добровільність та щирість визнання позивачем усіх обставин предявленого йому обвинувачення, тобто практика застосування рішень ЄСПЛ, такі добровільні визнавальні покази відносить до належних та допустимих. Це доводиться за допомогою технічних засобів фіксування, а саме, що він : не предявив на перевірку поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зафіксований на відео зміст пояснень порушника суд визнає належним і допустимим доказом допущеного правопорушення, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП; ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Правовий аналіз наведених норм свідчить, про заборону експлуатації на території України транспортного засобу без полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, водій транспортного засобу повинен мати при собі такий поліс та на вимогу працівника поліції пред'явити цей поліс для перевірки. Склад правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП є формальним, отже вчинення цього проступку вважається закінченим, з моменту не надання водієм такого полісу.

За таких умов, оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, тому відсутні підстави для її скасування. Доводи порушника не спростовують висновків інспектора. Суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача.

З переглянутого відео вбачається, що позивачу було роз'яснено положення ст.ст. 307, 308 КУпАП та права передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно ст.ст.287-289 КУпАП, була вручена копія постанови, тобто право на захист не порушено. Європейський суд з прав людини в пункті 32, справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обовязкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція ст. 122,126 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Тобто відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки передбачено право на оспорювання постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальшу реалізацію прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій і рішень субєкта владних повноважень.

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Приведені норми чинного законодавства України дають підстави обґрунтовано вважати про те, що відповідач діяв у межах та у спосіб передбачені чинним законодавством України, а оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Керуючись ст.ст. 158-163, 167, 171-2 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 про скасування постанови інспектора Управління патрульної поліції в місті Кропивницькому, ОСОБА_3, від 06 вересня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_4