Справа № 826/13686/17
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 листопада 2017 року № 826/13686/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Добрівської Н.А., суддів: Кузьменко А.І., Маруліної Л.О.,

за участю секретаря судового засідання - Шаповалової К.В.,

та представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1,

від відповідача - Ларіної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_3
доЦентральної виборчої комісії України
провизнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Центральної виборчої комісії України (надалі - відповідач, ЦВК) про визнання протиправною та скасування постанови №216 від 12.10.2017 «Про Порядок призначення додаткових виборів депутатів сільських, селищних територіальних громад, що добровільно приєдналися до сільських, селищних об'єднаних територіальних громад» (далі по тексту - Постанова №216).

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що він, як народний депутат звернувся до відповідача на підставі ч.5 ст.17 Закону України «Про статус народного депутата України» з вимогою невідкладного скасування Постанови №216 з мотивів її невідповідності приписам Конституції України та вимогам чинного законодавства. Так, на переконання позивача, оскаржувана Постанова №216 містить положення, які: засвідчують довільне тлумачення ЦВК закону і відсутність прямого правового регулювання; встановлюють всупереч п.2 ч.1 ст.92 Конституції України нове правове регулювання щодо додаткових виборів, а не конкретизує правозастосування вже існуючих норм; за відсутністю законодавчо закріпленого вичерпного переліку документів, достатніх для призначення додаткових виборів, а також підстав для призначення або відмови у призначені таких виборів, відповідачем закріплені такі положення у підзаконному акті; встановлюють суб'єкта публічного права - «сільські, селищні, міські ради об'єднаних територіальних громад», який не передбачений Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та її адміністративно-територіальним устроєм. Отже, ЦВК всупереч приписів Конституції України та вимог чинного законодавства ухвалив Постанову №216, наслідком виконання якої стане проведення додаткових виборів депутатів сільських, селищних, міських рад та відповідних голів у спосіб, що прямо суперечить Конституції України. Зокрема, представник позивача звертав увагу суду на положення, наведені в пунктах 3-6, підпунктах 6-7 пункту 7 Порядку призначення додаткових виборів депутатів сільських, селищних територіальних громад, що добровільно приєдналися до сільських, селищних об'єднаних територіальних громад, затвердженого Постановою №216, зміст яких підтверджує очевидну невідповідність цієї Постанови вимогам чинного законодавства.

Відповідачем надано письмові заперечення, в яких останній просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, мотивуючи свою позицію тим, що Постанова №216 ухвалена ЦВК в межах визначених законодавством України повноважень, з метою забезпечення однакового застосування законодавства України про місцеві вибори на всій території України та належної організації підготовки додаткових виборів депутатів сільських, селищних, міських рад, у частині їх призначення. Відтак, доводи позивача щодо запровадження відповідачем правового регулювання особливостей проведення додаткових виборів депутатів місцевих рад та голів за допомогою підзаконного акту не відповідає обставинам справи та не ґрунтується на положеннях законів України. Відповідач також наголошує на безпідставності тверджень позивача про суперечливість Постанови №216 приписам п.30 ч.1 ст.85, п.2 ч.1 ст.92, ч.ч.1 і 2 ст.141 Конституції України та ч.6 ст.14 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки наведені норми Основного Закону України не стосуються процедури призначення додаткових виборів народних депутатів сільських, селищних рад від сільських, селищних територіальних громад, що добровільно приєдналися до сільських, селищних об'єднаних територіальних громад, встановленої оскаржуваною постановою ЦВК. Отже, Посилаючись на положення Конституції України, Законів України «Про Центральну виборчу комісію України», «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про місцеві вибори», «Про добровільне об'єднання територіальних громад», відповідач стверджує про відповідність Постанови №216 вимогам чинного законодавства і відсутність підстав для задоволення позову про її скасування.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечила і просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на їх безпідставність.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд встановив наступне.

Постановою ЦВК №216 від 12.10.2017 було затверджено Порядок призначення додаткових виборів депутатів сільських, селищних рад від сільських, селищних територіальних громад, що добровільно приєдналися до сільських, селищних об'єднаних територіальних громад (п.1 Постанови №216) та встановлено форму звернення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної державної адміністрації щодо призначення Центральною виборчою комісією додаткових виборів депутатів сільської, селищної ради (сільських, селищних рад) від сільської, селищної територіальної громади (сільських, селищних територіальних громад), що добровільно приєдналася (приєдналися) до сільської, селищної об'єднаної територіальної громади (п.2 Постанови №216).

Вказана Постанова, згідно її преамбули, прийнята з метою забезпечення однакового застосування законодавства України про місцеві вибори та належної організації підготовки додаткових виборів депутатів сільських, селищних рад від сільських, селищних територіальних громад, що добровільно приєдналися до сільських, селищних об'єднаних територіальних громад, у частині їх призначення, відповідно до статей 81, 82, частини четвертої статті 9, статті 11 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад», частини шостої статті 14, частин четвертої, шостої, восьмої статті 15, пунктів 1, 12, 4, 8 частини першої статті 24 Закону України «Про місцеві вибори», керуючись статтями 11 - 13, частиною другою статті 16, пунктами 4, 13 статті 17, пунктами 2, 7, 9 статті 21 Закону України «Про Центральну виборчу комісію».

Закріпленим Постановою №216 Порядком призначення додаткових виборів депутатів сільських, селищних рад від сільських, селищних територіальних громад, що добровільно приєдналися до сільських, селищних об'єднаних територіальних громад (далі по тексту - Порядок) визначається процедура призначення Центральною виборчою комісією додаткових виборів депутатів сільських, селищних рад від сільських, селищних територіальних громад, що добровільно приєдналися до сільських, селищних об'єднаних територіальних громад у порядку, визначеному Законом України «Про добровільне об'єднання територіальних громад», за результатами розгляду звернень Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних державних адміністрацій щодо призначення таких виборів (далі відповідно - додаткові вибори депутатів, звернення).

Порядком №216 серед іншого закріплено: за змістом частини шостої статті 14 Закону України «Про місцеві вибори» додаткові вибори депутатів призначаються ЦВК у порядку, визначеному законом (абз.1 п.1 Порядку); відповідно до ч.9 ст.82 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад» додаткові вибори депутатів призначаються ЦВК за відповідними зверненнями Ради міністрів АРК, обласних державних адміністрацій щодо призначення додаткових виборів депутатів (п.2 Порядку). Додатком 2 до Порядку закріплено форму звернення, що вноситься до ЦВК, а зміст такого звернення, перелік документів, що має додаватись до звернення, порядок його внесення до ЦВК, - визначаються в п.п.3-5 Порядку.

Підпунктами 6 і 7 пункту 7 Порядку закріплено, що ЦВК встановлює відсутність правових підстав для призначення додаткових виборів депутатів та у зв'язку із цим приймає рішення про повернення звернення разом з усіма документами Раді міністрів АРК, обласній державній адміністрації у разі:

- добровільного приєднання сільської, селищної територіальної громади (сільських, селищних територіальних громад) до сільської, селищної об'єднаної територіальної громади, яка відповідно до частини четвертої статті 9 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад» станом на момент розгляду звернення щодо призначення додаткових виборів депутатів не визнана спроможною згідно з актом Кабінету Міністрів України (п.п.6);

- добровільного приєднання сільської, селищної територіальної громади (сільських, селищних територіальних громад) до сільської, селищної об'єднаної територіальної громади, у складі якої згідно з перспективним планом формування територій громад АРК, області, затвердженим актом Кабінету Міністрів України, станом на момент розгляду звернення щодо призначення додаткових виборів депутатів відсутні відомості про її (їх) належність до цієї сільської, селищної об'єднаної територіальної громади (п.п.7).

Вирішуючи адміністративну справу по суті, суд виходить з того, що визначення правомірності спірної постанови, а отже і вмотивованості позовної заяви, полягає у визначенні відповідності прийнятого рішення наданим відповідачу повноваженням, при цьому, із обов'язковим встановленням законності змісту оскаржуваних положень постанови у порівнянні з приписами чинного законодавства.

З огляду на повідомлені учасниками процесу обставини та наведені на їх обґрунтування доводи з врахуванням доказів, що містяться в матеріалах справи, при вирішенні питання щодо наявності підстав для задоволення вимог позивача суд виходить з наступного.

Згідно статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 12 статті 92 Основного Закону України встановлено, що виключно законами України визначаються організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики.

При цьому, Конституція України не передбачає право центральних органів виконавчої влади застосовувати аналогію права або закону при вирішенні будь-яких питань, що належать до їх компетенції, а вимагає діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 30 червня 2004 року №1932-IV «Про Центральну виборчу комісію» (далі по тексту - Закон №1932-IV) відповідно до Конституції України визначає порядок утворення, правовий статус, основні засади організації діяльності Центральної виборчої комісії як постійно діючого колегіального державного органу, до компетенції якого належить забезпечення організації підготовки та проведення виборів і референдумів в Україні, забезпечення реалізації та захисту конституційних виборчих прав громадян України і прав на участь у референдумах, суверенного права Українського народу на виявлення своєї волі.

Згідно із визначенням, наведеним у статті 1 Закону №1932-IV, ЦВК є постійно діючим колегіальним державним органом, який діє на підставі Конституції України, цього та інших законів України і наділений повноваженнями щодо організації підготовки і проведення виборів Президента України, народних депутатів України, депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів, всеукраїнського і місцевих референдумів в порядку та в межах, встановлених цим та іншими законами України.

ЦВК відповідно до своїх повноважень забезпечує дотримання передбачених Конституцією України та законами України принципів і засад виборчого і референдумного процесів, реалізацію виборчих прав громадян України та права на участь у референдумі, однакове застосування законодавства України про вибори і референдуми на всій території України (ч.1 ст.2 Закону №1932-IV).

Основною організаційною формою діяльності Комісії є її засідання. На засіданні Комісії може бути розглянуто будь-яке питання, яке відповідно до цього та інших законів України належить до повноважень Комісії (ч.1 ст.11 Закону №1932-IV).

Згідно частини першої статті 12 Закону №1932-IV, за результатами розгляду та обговорення на засіданні Комісії питання порядку денного Комісія ухвалює рішення у формі постанови.

ЦВК за результатами узагальнення практики застосування законодавства України про вибори і референдуми та практики проведення виборів і референдумів в Україні, а також у разі необхідності може за власною ініціативою розглянути та прийняти у встановленому цим Законом порядку рішення стосовно організації підготовки та проведення виборів і референдумів (п.2 ч.2 ст.16 Закону №1932-IV).

Відповідно до статті 21 Закону №1932-IV ЦВК здійснює контроль за організацією підготовки і проведення виборів депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатів місцевих рад, сільських, селищних, міських голів; здійснює контроль за дотриманням виборчого законодавства України, забезпечує його однакове застосування на всій території України під час підготовки і проведення виборів депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатів місцевих рад, сільських, селищних, міських голів; здійснює контроль за дотриманням законодавства України в частині прийняття у встановлені законом строки рішень з питань, пов'язаних з підготовкою і проведенням виборів депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатів місцевих рад, сільських, селищних, міських голів; призначає повторні і проміжні вибори депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим у разі, якщо у встановлений законом строк виборча комісія Автономної Республіки Крим не прийме рішення про призначення виборів депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим; призначає повторні і проміжні вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів, якщо у встановлений законом строк відповідна територіальна виборча комісія, орган місцевого самоврядування не прийме рішення про призначення виборів депутата місцевої ради чи сільського, селищного, міського голови; здійснює контроль за утворенням територіальних виборчих комісій місцевих виборів; встановлює форми виборчих документів, затверджує зразки виборчих скриньок для голосування, печаток виборчих комісій, визначає порядок зберігання та передачі виборчих документів до відповідних державних архівних установ; здійснює інші повноваження відповідно до цього та інших законів України.

Разом із цим, суд бере до уваги ту обставину, що діюче законодавство не містить вичерпного переліку повноважень Центральної виборчої комісії, водночас, законодавець визначає останню як постійно діючий колегіальний державний орган та наділяє її широким колом повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням виборчого законодавства України, забезпечення його однакового застосування на всій території України, організації підготовки і проведення виборів, в тому числі і щодо встановлення форми виборчих документів.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо організації підготовки і проведення виборів, здійснення контролю за дотриманням виборчого законодавства України є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноважених органів, в даному випадку - Центральної виборчої комісії.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Основні засади, організація і порядок проведення виборів депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, районних, міських, районних у містах, сільських, селищних рад, сільських, селищних, міських голів та старост визначаються Законом України «Про місцеві вибори» №595-VIII від 14.07.2015.

Вказаний Закон України «Про місцеві вибори» у редакції, чинній на день прийняття відповідачем оскаржуваної Постанови №216, наділяє ЦВК крім передбачених Законом №1932-IV повноваженнями щодо: здійснення контролю за додержанням та однаковим застосуванням законодавства про місцеві вибори на всій території України (п.1 ч.1 ст.24); призначення додаткових виборів до сільської, селищної ради об'єднаної територіальної громади депутатів від територіальної громади, що приєдналася у порядку, визначеному Законом України «Про добровільне об'єднання територіальних громад» (п.12 ч.1 ст.24); встановлення (затвердження) форм (зразків) виборчих документів, печаток і штампів (п.4 ч.1 ст.24).

Види місцевих виборів та порядок їх призначення визначаються статтею 14 Закону України «Про місцеві вибори».

При цьому, Законом України №1851-VIII від 09.02.2017 «Про внесення змін до деяких законів України щодо добровільного приєднання територіальних громад» статтю 14 Закону України «Про місцеві вибори» доповнено новою частиною шостою, відповідно до якої додаткові вибори депутатів сільських, селищних рад від територіальної громади, що приєдналася до об'єднаної територіальної громади в порядку, визначеному Законом України «Про добровільне об'єднання територіальних громад», призначаються Центральною виборчою комісією в порядку, визначеному законом.

Оскільки Центральна виборча комісія наділена повноваженнями щодо організації підготовки і проведення виборів Президента України, народних депутатів України, депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів, всеукраїнського і місцевих референдумів, виконує свої повноваження відповідно до Конституції України, Закону №1932-IV та інших законів України, а також, враховуючи, наявність у неї обов'язку щодо контролю за дотриманням виборчого законодавства України та надання диспозитивного права на встановлення форми виборчих документів, колегія дійшла висновку, що відповідачем спірне рішення прийнято в межах наданих йому повноважень.

Щодо змісту оскаржуваної постанови і закріплених в ній положень, суд, оцінюючи її на предмет відповідності нормам чинного законодавства, вважає за доцільне зазначити наступне.

Порядок добровільного приєднання до об'єднаних територіальних громад визначаються розділом II1 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад».

Так, частиною 1 статті 81 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад» №157-VIII від 05.02.2015 закріплено, що добровільно приєднатися до об'єднаної територіальної громади, визнаної спроможною відповідно до частини четвертої статті 9 цього Закону, має право суміжна сільська, селищна територіальна громада, яка відповідно до перспективного плану формування територій громад Автономної Республіки Крим, області належить до цієї об'єднаної територіальної громади.

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласна державна адміністрація протягом 10 робочих днів з дня отримання рішення про добровільне приєднання до об'єднаної територіальної громади у разі його відповідності висновку, передбаченому частиною п'ятою цієї статті, звертається до Центральної виборчої комісії для прийняття нею рішення про призначення додаткових виборів депутатів сільських, селищних рад від територіальної громади, що приєдналася (ч.9 ст.82 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад»).

У відповідності до частини 4 статті 9 цього ж Закону, Кабінет Міністрів України може визнати об'єднану територіальну громаду спроможною, за умови її утворення в порядку, визначеному розділом II цього Закону, навколо населеного пункту, визначеного перспективним планом формування територій громад Автономної Республіки Крим, області як адміністративного центру об'єднаної територіальної громади, а також якщо кількість населення об'єднаної територіальної громади становить не менше половини кількості населення територіальних громад, які мали увійти до такої об'єднаної територіальної громади відповідно до перспективного плану формування територій громад Автономної Республіки Крим, області.

Якщо рада об'єднаної територіальної громади прийняла рішення про відмову у наданні згоди на добровільне приєднання до неї іншої територіальної громади за її ініціативою, Кабінет Міністрів України може скасувати рішення про визнання такої об'єднаної територіальної громади спроможною.

Згідно ч.4 ст.15 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад» додаткові вибори призначаються не пізніше ніж за 70 днів до дня виборів, а виборчий процес розпочинається за 50 днів до дня додаткових виборів.

Центральна виборча комісія шляхом прийняття відповідного рішення оголошує про початок виборчого процесу чергових місцевих виборів, перших виборів депутатів місцевої ради, сільського, селищного, міського голови, додаткових виборів депутатів сільських, селищних рад (ч.8 ст.15 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад»).

Аналіз наведених норм законодавства в своїй сукупності дають підстави для висновку, що вимоги до об'єднання територіальної громади, до якої має право добровільно приєднатися сільська, селищна територіальна громада, так і для сільської, селищної територіальної громади, яка приєднується до об'єднаної територіальної громади, визначаються відповідними нормативно-правовими актами, якими регулюються спірні правовідносини, а саме: Законами України «Про Центральну виборчу комісію України», «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про місцеві вибори», «Про добровільне об'єднання територіальних громад». Оскаржуваний позивачем Порядок, закріплений Постановою №216, не запроваджує нові норми, а лише узагальнюючи вже існуючі норми забезпечує його однакове застосування на всій території України. Тобто, даний підзаконний нормативно-правовий акт виконує правореалізаційну функцію (норми підзаконного нормативно-правового акту закріплює певні порядки, положення, реалізація яких практично відтворює норми, установлені Конституцією, кодексами та законами України).

Положення наведених вище законодавчих актів наділяють Центральну виборчу комісію України повноваженнями щодо визначення процедури призначення відповідних виборів і встановлення форми виборчих документів, зокрема, форми звернення Ради міністрів АРК, обласної державної адміністрації про призначення додаткових виборів депутатів сільських, селищних рад від сільських, селищних територіальних громад, що добровільно приєдналися до сільських, селищних об'єднаних територіальних громад.

З огляду на встановлені у справі обставини, з урахуванням положень законодавства, яким регулюються спірні правовідносини, колегія суддів визнає оскаржувану Постанову №216 такою, що прийнята уповноваженим нормотворчим суб'єктом на основі і на виконання законів, зміст якої цілком ґрунтується і не суперечить положенням Конституції України і Законам України, якими регулюються спірні правовідносини.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про визнання протиправною та скасування Постанови №216 від 12.10.2017.

Водночас, суд не знайшов суперечностей Постанови ЦВК №216 положенням, закріпленим в Конституції України, зокрема:

- п.30 ч.1 ст.85 визначає повноваження Верховної Ради України щодо призначення чергових та позачергових виборів до органів місцевого самоврядування;

- п.2 ч.1 ст.92 - виключно законами України визначаються громадянство, правосуб'єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства;

- ч.1 ст.133 - систему адміністративно-територіального устрою України складають: Автономна Республіка Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села;

- ч.1 ст.140 - місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України;

- ч.2 ст.140 - особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на встановлені у справі обставини та положення законодавства в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, враховуючи відсутність інших доводів позивача на обґрунтування даних позовних вимог, суд вважає вимоги позивача недоведеними, а позов таким, що не підлягає задоволенню з наведених вище підстав.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат відповідача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) відповідно з частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України стягненню з позивача не підлягають.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.69-71, 94, 158-163, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_3 до Центральної виборчої комісії України про визнання протиправною та скасування постанови №216 від 12.10.2017 відмовити.

Постанова набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, визначені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Н.А. Добрівська
Судді: А.І. Кузьменко
Л.О. Маруліна