Справа № 821/1745/17
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2017-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

821/1745/17

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

УХВАЛА

17 листопада 2017 р.

м. Херсон

Справа № 821/1745/17

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Морська Г.М., перевіривши виконання вимог статей 104, 105, 106, 107 КАС України за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОДЕКСИМ,ЛТД" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про скасування пункту 147 Додатку до наказу від 25.12.2013 р. № 1562

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОДЕКСИМ, ЛТД" (далі-позивач, Товариство) звернулось до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, в якому просить скасувати пункт 147 Додатку до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 25.12.2013 р.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

За змістом ст.ст.8, 55 Конституції України, ст.ст.6, 11 КАС України, право на звернення до суду є диспозитивним правом особи, яким вона розпоряджається на власний розсуд в межах, установлених процесуальним законодавством. До таких обмежень відносяться, зокрема, визначені імперативними нормами КАС України та інших законів строки для звернення до суду.

Частиною 1 статті 99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дослідивши адміністративний позов та додані до нього копії документів, суд приходить до висновку про пропуск позивачем встановленого ст. 99 КАС України строку для звернення до суду.

Так, зі змісту адміністративного позову вбачається, що оскаржуваний наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1562 "Про застосування спеціальної санкції-індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України" видано 25 грудня 2013р., проте до суду за захистом своїх прав та інтересів Товариство звернулось лише 16 листопада 2017 року, тобто після закінчення строку на звернення до суду. При цьому позивачем не вказані причини пропуску строку на звернення до суду, які можливо визнати поважними та не надано в обгрунтування цього жодного доказу.

Згідно зі ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Слід звернути увагу, що позивач, звернувшись до суду з даним позовом не ставить питання про визнання причин пропуску такого строку поважними, як і не надає жодного доказу з цього приводу.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 р., набула чинності для України 11.09.1997 р.) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...".

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) зазначено, що "…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.".

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов’язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В даному випадку регулювання з боку держави полягає у встановлені строків звернення з позовом до суду.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Таким чином, дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Однак, як вже зазначалось вище, позивачем не надано жодного обґрунтування щодо строків звернення до суду, жодного доказу на встановлення поважності причини пропуску строку звернення до суду, як і не надано заяв про визнання таких причин поважними, взагалі.

Враховуючи вищевикладене, вбачаються підстави для повернення даного позову позивачу.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 165 КАС України,

ухвалив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОДЕКСИМ, ЛТД" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про скасування пункту 147 Додатку до наказу від 25.12.2013 р. № 1562 - залишити без розгляду.

Копію ухвали, адміністративний позов з доданими до нього документами повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Морська Г.М.

кат. 5.2