Справа № 805/1912/17-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2017 р. Справа №805/1912/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алябєва І.Г., при секретарі судового засідання Филиппенко М.С.,

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі ГУ НП в Донецькій області), у якому Позивач просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ ГУ НП в Донецькій області від 09 березня 2017 року №463 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності;

- визнати незаконним та скасувати наказ ГУ НП в Донецькій області від 09 березня 2017 року №121 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами Управління карного розшуку ГУ НП в Донецькій області з 09 березня 2017 року;

- виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 09 березня 2017 року до прийняття судом рішення по суті спору.

В обґрунтування позову Позивач зазначає, що відповідно до наказу ГУ НП в Донецькій області № 121 о/с від 09 березня 2017 року його звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частиною першою статті 77 Закону України «Про національну поліцію», а саме у звязку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, на підставі наказу ГУ НП в Донецькій області від 09 березня 2017 року № 463.

Вважає, що він не допускав ніяких порушень службової дисципліни, невиходів на службу без поважних причин не було, а тому відсутні підстави для його звільнення.

Через відділ діловодства та документообігу від Відповідача надійшли заперечення, в яких вони просять відмовити у задоволенні позову з наступних підстав.

Під час проведення службового розслідування встановлені допушені ОСОБА_3 порушення вимог ЗУ «Про Національну поліцію», Кримінально процесуального кодексу України, Дисциплінарного статуту, Правил етичної поведінки.

Вважають, що для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності достатньо, що зафіксовано сам факт порушення або факт вчинення проступку.

Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 задля особистого збагачення, усвідомлено скоїв вчинок, якій підриває авторитет та довіру громадян до Національної поліції України, і є несумісним з подальшим проходженням служби, до того ж, порушив службову дисципліну був відсутній на службі без поважних причин.

Також вказують, що Позивача було звільнено у звязку з реалізацією дисциплінарного стягнення, а не у звязку із наявністю у його діях ознак злочину, а також, що під час вирішення питання про звільнення зі служби ОСОБА_1 ГУ НП в Донецькій області діяло на підставі і в межах повноважень.

Позивач у судове засідання зявився, позов підтримав в повному обсязі та надав відповідні пояснення.

Представник відповідача у судове засідання зявився, надав пояснення аналогічні викладеним у запереченні, просив відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, з 15 серпня 2001 року по 06 листопада 2015 року перебував на службі в органах внутрішніх справ України.

З 07 листопада 2015 року відповідно до наказу № 41 о/с продовжив службу в лавах Національної поліції України на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами Управління карного розшуку ГУ НП в Донецькій області.

05 березня 2017 року до ГУ НП в Донецькій області надійшла інформація про те, що 04 березня 2017 року о 23:58 на блокпосту № 1 м. Маріуполя Донецької області затримано старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами Управління карного розшуку ГУ НП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_1

На підставі наказу ГУ НП в Донецькій області від 05 березня 2017 року № 431 (а.с.94-95) за вказаним фактом було проведено службове розслідування, за результатами якого складено висновок від 09 березня 2017 року (а.с.111-117).

У висновку зазначено, що 03 березня 2017 року прокуратурою Донецької області відкрито кримінальне провадження №0000211 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, за фактом вимагання працівниками поліції неправомірної грошової винагороди від громадянина К.

У ході службового розслідування встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 маючи доступ до інформації про всі факти незаконного заволодіння транспортними засобами, скористався цією інформацією та самостійно за власною ініціативою, без доручення слідчого, здійснив слідчі (розшукові) дії по розшуку викраденого автомобіля та причетних до цього осіб підчас виїзду до Волноваського району Донецької області.

В результаті проведених заходів йому стало відомо, що громадянину ОСОБА_4 відомі обставини викрадення автомобіля, однак замість того, щоб доставити його до СВ Волноваського ВП ГУ НП в області для проведення слідчих дій, забажав особистого збагачення, шляхом вимагання неправомірної винагороди з родичів ОСОБА_4 за не притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

Згідно з поясненнями начальника УКР ГУ НП в Донецькій області від 09 березня 2017 року про те, що 04 березня 2017 року ОСОБА_1 виїхав до Волноваського району з метою надання методичної допомоги щодо розшуку викраденого авто (а.с.101).

Водночас, відповідно до пояснень начальника УКР ГУ НП в Донецькій області ОСОБА_5, які містяться у листі на імя начальника УКЗ ГУ НП в Донецькій області ОСОБА_6 від 09 березня 2017 року № 1141/14-1/01-2017 зазначено, що ОСОБА_1 не вийшов на службу без поважних причин, доручень слідчого СВ Волноваського ВП ГУ НП в Донецькій області на проведення будь-яких слідчих (розшукових) дій до УКР ГУ НП в Донецькій області у період з 28 лютого 2017 року по 04 березня 20117 року не надходило, виїзд до Волноваського району було здійснено з власної ініціативи (а.с.100).

Виходячи з перелічених обставин, у висновку службового розслідування зазначено про порушення ОСОБА_1 таких вимог:

- пункту 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, та професійного виконування своїх службових обовязків відповідно до вимог нормативно правових актів, посадових (функціональних) обовязків, наказів керівництва;

- статті 41 Кримінального процесуального кодексу України в частині того, що оперативні підрозділи органів Національної поліції здійснюють слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії в кримінальному провадженні за письмовим дорученням слідчого, прокурора, та не мають права здійснювати процесуальні дії у кримінальному провадженні за власною ініціативою.

- статей 7, 8 Дисциплінарного статуту в частині дотримання законодавства, неухильного виконання вимог Присяги працівника, статутів, наказів начальників; у службовій діяльності бути чесною, обєктивною; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоровя, права та свободи громадян, власність, інтереси суспільства і держави, поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь який час надати їм допомогу, дотримуватися норм професійної та службової етики.

- пункту 5 розділу І та пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки в частині здійснення поліцейськими своєї діяльності відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема законності.

Наказом ГУ НП в Донецькій області від 09 березня 2017 року №463 вирішено за особисту недисциплінованість, грубе порушення вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», статті 41 Кримінального процесуального кодексу України, статті 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, пункту 5 розділу І, пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179, що виразилось у недотриманні вимог чинного законодавства України, обмежень і заборон, передбачених антикорупційним законодавством, виконанні своїх службових повноважень для одержання неправомірної вигоди, скоєнні вчинку, якій підриває авторитет та довіру громадян до Національної поліції України і є несумісним з подальшим проходженням служби, а також у невиході на службу без поважних причин, ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції (а.с.118-119).

09 березня 2017 року складено акт № 766/12/04-2017 про відсутність Позивача на службі протягом одного дня (а.с.103).

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого терапевтичного відділення № 534 та довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського № 294 Позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у Лікарні з поліклінікою м. Маріуполь ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» з 09 березня 2017 року по 17 березня 2017 року (а.с.11-12).

У наказі від 09 березня 2017 року № 463 зазначається, що 09 березня 2017 року ОСОБА_1, достовірно знаючи про проведення службового розслідування, з метою ухилення від надання пояснень, не вийшов на службу без поважних причин, чим грубо порушив службову дисципліну та статутний порядок.

09 березня 2017 року відповідно до наказу ГУ НП в Донецькій області № 121 о/с майора поліції ОСОБА_1 (0112473) звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію», а саме у звязку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України на підставі наказу ГУ НП в Донецькій області від 09 березня 2017 року № 463 (а.с.89).

Згідно з довідкою про грошове забезпечення Позивача від 29 травня 2017 року №507/26/01-2017 його середнє грошове забезпечення складає 197,54 грн (а.с.124).

Також встановлено, що постановою про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного від 04 жовтня 2017 року закрито кримінальне провадження №0000211 щодо підозрюваного ОСОБА_1 на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України, у звязку із відсутністю в його діянні ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України.

Здійснивши оцінку доказів, обставин справи, та надавши їм юридичної кваліфікації, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позову.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно правовими актами.

Згідно із статтею 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

За змістом частини другої статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування може бути проведено службове розслідування: у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян; у разі недодержання ними законодавства про державну службу, службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства; на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри; з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або повязаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого субєкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції за рішенням керівника органу, в якому працює особа, яка вчинила таке правопорушення. За анонімними повідомленнями, заявами та скаргами службове розслідування не проводиться, крім випадків, коли анонімне повідомлення стосується порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» та наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Дія цього Порядку не поширюється на уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування осіб, права та обов'язки яких в частині додержання службової дисципліни, види заохочення та дисциплінарні стягнення і порядок їх застосування встановлюються дисциплінарними статутами.

Відповідно до пункту 1.1. Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, ця Інструкція визначає порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні.

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу (далі РНС) службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, повязані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно із пунктом 2.6 вищезазначеної Інструкції, підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Відповідно до пункту 6.2.2. Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, Обов'язки виконавця (голови, членів комісії): дотримуватися вимог законодавства при проведенні службового розслідування, уживати необхідних заходів щодо недопущення порушення прав та законних інтересів учасників службового розслідування; після затвердження висновку службового розслідування за письмово оформленим бажанням особи РНС, стосовно якої проводилося службове розслідування, знайомити її із затвердженим висновком службового розслідування, а також з окремими матеріалами, зібраними в процесі його проведення в частині, яка її стосується, з дотриманням вимог законодавства; за дорученням начальника, який призначив службове розслідування, інформувати зацікавлених осіб на їх вимогу про його результати.

Відповідно до пункту 6.3. даної Інструкції, визначені права особи рядового та начальницького складу, а саме: брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування; висловлювати письмові зауваження щодо обєктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка (і) його проводить (ять); відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України; оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Проте в порушення вищевказаних норм, позивачу не було надано можливості переконатись в обєктивності проведеного службового розслідування, оскільки Позивача позбавили можливості брати особисту участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, роботи заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування.

Крім того, при проведенні службового розслідування, уповноважена особа на проведення службового розслідування не зажадала від ОСОБА_1 письмових пояснень.

В матеріалах службового розслідування відсутній акт про відмову в наданні Позивачем письмових пояснень.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 звільнено за порушення антикорупційного законодавства (одержання неправомірної вигоди), що є вчинком, який підриває авторитет та довіру громадян до Національної поліції України та є несумісним з подальшим проходженням служби. Крім того, підставою для звільнення вказано невихід на службу без поважних причин.

Вирішуючи питання про обґрунтованість такої підстави для звільнення як порушення антикорупційного законодавства, суд зазначає наступне.

Інформація у висновку службового розслідування про отримання Позивачем та ОСОБА_7 неправомірної вигоди ґрунтується на змісті повідомлення про підозру, складеного у рамках проведення досудового розслідування відповідного кримінального провадження.

Зокрема, вказано про вчинення ОСОБА_1 та ОСОБА_7 дій, які є обєктивною частиною злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України (прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди у великому розмірі за попередньою змовою групою осіб).

Таким чином, порушення антикорупційного законодавства, про які стверджується у висновку службового розслідування, полягають у вчиненні злочину, вина у скоєнні якого може встановлюватися лише судом в рамках кримінального провадження.

Згідно з частиною першою статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

З викладеного вбачається, що твердження у оскаржуваному наказі №463 про вчинення ОСОБА_1 дій, які є обєктивною частиною злочину, передбаченого статтею 368 КК України, порушують презумпцію невинуватості, встановлену Конституцією.

Суд також зазначає про те, що постановою про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного від 04 жовтня 2017 року закрито кримінальне провадження №0000211 щодо підозрюваного ОСОБА_1 на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України, у звязку із відсутністю в його діянні ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України.

У наказі № 463 також йдеться про порушення ОСОБА_3 статті 41 КПК України, в частині здійснення слідчих (розшукових) дій без письмового доручення слідчого.

Суд вважає це твердження необґрунтованим.

Відповідно до першої частини статті 41 КПК України оперативні підрозділи органів Національної поліції, органів безпеки, Національного антикорупційного бюро України, Державного бюро розслідувань, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового і митного законодавства, органів Державної кримінально-виконавчої служби України, органів Державної прикордонної служби України здійснюють слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії в кримінальному провадженні за письмовим дорученням слідчого, прокурора, а підрозділ детективів, оперативно-технічний підрозділ та підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України - за письмовим дорученням детектива або прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що під час виконання доручень слідчого, прокурора співробітник оперативного підрозділу користується повноваженнями слідчого. Співробітники оперативних підрозділів (крім підрозділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України) не мають права здійснювати процесуальні дії у кримінальному провадженні за власною ініціативою або звертатися з клопотаннями до слідчого судді чи прокурора.

У судовому засіданні Позивач пояснив, що 04 березня 2017 року він отримав інформацію від співробітників ГУНП в Донецькій області про те, що певна особа у с.Дмитрівка здійснює продаж деталей від можливо викрадених автомобілів. На момент, коли він та ОСОБА_7 вирушили до с. Дмитрівка, достеменно не було відомо про належність деталей до крадених автомобілів, тим більше до яких саме.

Позивач також пояснив, що після прибуття на місце та оцінки ситуації, ними було викликано слідчо-оперативну групу для здійснення відповідних процесуальних дій.

У судовому засіданні представник Відповідача не спростовував наведені пояснення ОСОБА_1 та не зазначив, які саме слідчі (розшукові) дії вчинив останній.

Перелік слідчих дій наведено у главі 20 КПК України "Слідчі дії". За змістом цієї глави слідчими діями є допит, предявлення особи, речей або трупу для впізнання, проникнення до житла чи іншого володіння особи, обшук, огляд, слідчий експеримент, освідування особи, проведення експертизи.

У главі 21 КПК додатково встановлені правила проведення негласних слідчих дій.

Відповідно до статті 1 Закону України від 18 лютого 1992 року № 2135-XII «Про оперативно-розшукову діяльність» (далі - Закон № 2135) завданням оперативно-розшукової діяльності є пошук і фіксація фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб та груп, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, розвідувально-підривну діяльність спеціальних служб іноземних держав та організацій з метою припинення правопорушень та в інтересах кримінального судочинства, а також отримання інформації в інтересах безпеки громадян, суспільства і держави.

Згідно зі статтею 2 цього ж Закону оперативно-розшукова діяльність - це система гласних і негласних пошукових, розвідувальних та контррозвідувальних заходів, що здійснюються із застосуванням оперативних та оперативно-технічних засобів.

Частиною першою статті 5 Закону № 2135 передбачено, що оперативно-розшукова діяльність здійснюється оперативними підрозділами, серед іншого, Національної поліції.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону № 2135 підставами для проведення оперативно-розшукової діяльності є наявність достатньої інформації, одержаної в установленому законом порядку, що потребує перевірки за допомогою оперативно-розшукових заходів і засобів, про:

- злочини, що готуються;

- осіб, які готують вчинення злочину;

- осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду або ухиляються від відбування кримінального покарання;

- осіб безвісно відсутніх;

- розвідувально-підривну діяльність спецслужб іноземних держав, організацій та окремих осіб проти України;

реальну загрозу життю, здоров'ю, житлу, майну працівників суду і правоохоронних органів у зв'язку з їх службовою діяльністю, а також осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, членів їх сімей та близьких родичів, з метою створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя; співробітників розвідувальних органів України у зв'язку із службовою діяльністю цих осіб, їх близьких родичів, а також осіб, які конфіденційно співробітничають або співробітничали з розвідувальними органами України, та членів їх сімей з метою належного здійснення розвідувальної діяльності

Згідно з частиною другою статті 7 Закону № 2135 у разі виявлення ознак злочину оперативний підрозділ, який здійснює оперативно-розшукову діяльність, зобов'язаний невідкладно направити зібрані матеріали, в яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, до відповідного органу досудового розслідування для початку та здійснення досудового розслідування в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Як вбачається з посадової інструкції Позивача (а.с. 189-190), до його повноважень входить, серед іншого:

- координація роботи територіальних підрозділів карного розшуку щодо припинення протиправної діяльності учасників злочинних спільнот та окремих осіб, причетних до викрадення автомобілів;

- надання практичної та методичної допомоги з протидії незаконним заволодінням транспортними засобами;

- здійснення виїздів на місця з метою перевірки стану організації роботи з протидії злочинам проти власності, надання практичної та методичної допомоги підрозділам;

- особисто залучає до негласного співробітництва та працює з джерелами оперативної інформації.

Враховуючи зміст перелічених повноважень, співвідносячи їх з положення КПК України та Закону №2135, суд приходить до висновку про те, що Позивач 04 березня 2017 року не здійснював слідчих (розшукових) дій в розумінні статті 41 КПК України.

Водночас Відповідач не надав доказів вчинення таких дій ОСОБА_1, більш того не вказав у висновку службового розслідування та наказі про притягнення до відповідальності про які саме слідчі дії йдеться.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач відбув до Волноваського району задля перевірки оперативної інформації, а згодом викликав слідчо-оперативну групу для безпосереднього проведення слідчих дій.

Посилання ГУ НП в Донецькій області на лист начальника УКР ГУ НП в Донецькій області ОСОБА_5 від 09 березня 2017 року №1141/14-1/01-2017, у якому повідомляться про самовільність відбуття Позивача до Волноваського району спростовуються поясненнями цієї ж особи від 09 березня 2017 року, що надані в ході службового розслідування.

Зокрема, з цих пояснень вбачається, що Позивач відбув до Волноваського району задля надання методичної допомоги територіальним підрозділам ГУ НП в Донецькій області.

Щодо такої підстави звільнення як прогул без поважних причин, суд зазначає наступне.

09 березня 2017 року комісія у складі: начальника УКР ГУ НП в Донецькій області ОСОБА_5, старшого інспектора ВІОС УКЗ ГУ НП в Донецькій області Прібилова І.М., інспектора ВІОС ОСОБА_8, начальника ОМВ УКР ГУ НП в Донецькій області ОСОБА_9 склала акт № 767/12/04-2017 про відсутність Позивача на службі протягом робочого дня.

Акт аналогічного змісту за вих. № 760/12/02-2017 складений за місцем мешкання.

Як вбачається з матеріалів справи 09 березня 2017 року, тобто на день звільнення позивача, він знаходився на лікарняному, про що свідчить довідка № 294 ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області».

Порядок і умови видачі, продовження та обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, здійснення контролю за правильністю їх видачі визначено Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоровя України від 13 листопада 2001 року № 455, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 04 грудня 2001 року за № 1005/6196.

Відповідно до пункту 2.22 даної Інструкції, тимчасова непрацездатність осіб рядового і начальницького складу засвідчується довідкою органу, у сфері управління якого перебувають заклади охорони здоровя.

Механізм (процедуру) звільнення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі особи рядового і начальницького складу) від виконання службових обов'язків у разі тимчасової непрацездатності визначає Порядок звільнення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту від виконання службових обов'язків у разі тимчасової непрацездатності.

Відповідно до пункту 2.1. даного Порядку, особи рядового і начальницького складу звільняються від виконання службових обовязків у звязку із захворюванням, пораненням, травмуванням, доглядом за хворим членом сімї, вагітністю і пологами на підставі документа, що засвідчує їх тимчасову непрацездатність.

Отже, позивач знаходився на лікарняному у відповідному органі, який входить до складу МВС та звільнений відповідачем з органів внутрішніх справ за інше порушення.

Згідно листа Вищого адміністративного суду України від 26 травня 2010 року №753/11/13-10 «Про розвязання спорів, що виникають з відносин публічної служби» зазначено, що під час вирішення спорів зазначеної категорії пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо визначено у спеціальному законі.

Враховуючи, що Законом України «Про Національну поліцію» не врегульовано питання щодо неможливості звільнення працівника у період його перебування на лікарняному, суд вбачає наявними підстави застосування в даному випадку норм Кодексу законів про працю України.

Відповідно до статті 40 Кодексу Законів про працю України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Суд звертає увагу на те, що неповідомлення Позивачем про своє знаходження на лікарняному не спростовує факт непрацездатності останнього.

З вищевикладеного вбачається, що усі підстави для звільнення, вказані у наказі № 463 є протиправними, а сам наказ підлягає скасуванню.

Оскільки наказ 121 о/с виданий виключно на реалізацію положень наказу № 463, відтак він також підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1Д про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання» поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у звязку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Згідно з довідкою про грошове забезпечення Позивача від 29 травня 2017 року №507/26/01-2017 його середнє грошове забезпечення складає 197,54 грн.

Період вимушеного прогулу позивача з 10 березня 2017 року (перший робочий день після звільнення позивача) по 09 листопада 2017 року (дата прийняття судом рішення про поновлення позивача на посаді) з врахуванням ОСОБА_10 від 05 серпня 2016 року № 11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік», складає 167 робочих днів.

Таким чином, за час вимушеного прогулу за період з 10 березня 2017 року по 09 листопада 2017 року (включно) з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_7 підлягає стягненню 32 989,18 грн (197,54 грн * 167 робочих днів).

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 8-11, 94, 99, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 09 березня 2017 року №463 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 09 березня 2017 року №121 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами Управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 10 березня 2017 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 10 березня 2017 року по 09 листопада 2017 року у розмірі 32 989 (тридцять дві тисячі дев'ятсот вісімдесят дев'ять) грн 18 коп.

Постанова в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць у розмірі 4 345 (чотири тисячі триста сорок п'ять) грн 88 коп підлягає негайному виконанню.

В іншій частині постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2017 року.

Суддя Аляб'єв І.Г.