Справа № 826/16506/16
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 листопада 2017 року № 826/16506/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Бояринцевої М.А., суддів Васильченко І.П., Вєкуа Н.Г., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство освіти і науки України про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про зобов'язання Кабінет Міністрів України затвердити зразок атестата про середню освіту, який би видавався як дублікат особам, що втратили атестат про середню освіту, отриману в Українській РСР.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач перенаправив звернення позивача про затвердження зразку атестата про середню освіту до Миколаївської обласної державної адміністрації та Міністерства освіти і науки України, до компетенції яких не належить затвердження зразка такого документа для осіб, які закінчили школу до 1991 року. Позивач зазначає про порушене право на здобуття вищої освіти у зв'язку з відсутністю в нього атестату про середню освіту (його втратою), що спричинена бездіяльністю відповідача. В подальшому позивач вказав на отримання ним дубліката атестату про повну загальну середню освіту, проте він містить неправдиву інформацію, оскільки виданий відповідно до Закону України «Про освіту», а тому не може бути використаний позивачем під час вступу до навчального закладу. Разом з тим, позивач вказує на зміни в законодавстві під час розгляду справи та вказує, що такі повноваження належать до компетенції Міністерства освіти і науки України, проте позовні вимоги не змінює.

Суд, розглянувши заяву позивача, не знаходить підстав для заміни відповідача та/або залучення співвідповідача, оскільки позивач не змінив свої вимоги, саме до повноважень Кабінету Міністрів України належить забезпечення проведення державної політики у сфері освіти та встановлення зразків документів про освіту, а Міністерство освіти і науки України залучено судом до участі у справі в якості третьої особи та у зв'язку із змінами в законодавстві наділено повноваженнями щодо затвердження форми документів про вищу освіту (наукові ступені) державного зразка.

Відповідач проти позову заперечив з огляду на затвердження зразків документів про освіту, зокрема зразок атестату про повну загальну середню освіту шляхом прийняття постанови «Про документи про загальну середню та професійно-технічну освіту державного зразка і додатки до них» від 22.07.2015 року № 645, а тому бездіяльності по відношенню до позивача відповідачем вчинено не було. Додатково відповідач вказує на відсутність у суду повноважень зобов'язати Уряд надати доручення розробити відповідний зразок атестату, оскільки чинним законодавством такої вимоги не передбачено та належить до виключної компетенції виконавчої влади.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача надала свої пояснення та підтримала позицію відповідача. При цьому, Міністерство освіти і науки України вказало, що виданий позивачеві дублікат атестату про здобуття у 1972 році повної середньої освіти відповідає вимогам законодавства, отже право позивача на підтвердження здобутої ним освіти забезпечено. Крім того, третя особа вказує на відсутність нормативного обгрунтування позовних вимог та вказує на постанову Пленуму Верховного Суду України щодо не допущення прийняття судами рішень про зобов'язання вчинення дій, які не є обов'язковими для відповідача за законом.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

28.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Кабінету Міністрів України (зареєстровано за № 41-І-020714/14П-1), в якій просив затвердити зразок атестата про середню освіту, який би видавався як дублікат особам, що втратили атестат про середню освіту, отриману до 1991 року. У своїй заяві позивач вказав на втрату оригіналу атестату, який він отримав у 1972 році, та неможливість отримати в школі дублікат атестату, оскільки відсутні затверджені Кабінетом Міністрів України бланки таких атестатів.

Як вбачається з матеріалів справи, звернення позивача 01.08.2016 року направлено для розгляду та надання відповіді до Миколаївської обласної державної адміністрації та Міністерства освіти і науки України.

Позивач зазначає, що 30.04.2014 року Миколаївська вечірня школа № 1, яка є правонаступником Жовтневої СШРМ № 1, видала йому дублікат атестата про повну загальну середню освіту НОМЕР_1 про здобуття ОСОБА_1 повної загальної середньої освіти у 1972 році.

Не погоджуючись із зазначенням інформації щодо повної загальної середньої освіти, 10.08.2016 року позивач подав до школи заяву про видачу йому документа про середню освіту без неправдивої інформації, до якої додав дублікат отриманого атестату. Позивач вважає, що він не міг здобути повну загальну середню освіту в 1972 році, оскільки такий рівень освіти та його стандарти запроваджені Законом України «Про освіту» лише у 1991 році.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з наступного.

Законодавство України про загальну середню освіту базується на Конституції України і складається з Закону України «Про освіту», Закону України «Про загальну середню освіту», інших нормативно-правових актів та міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Правові, організаційні та фінансові засади функціонування і розвитку системи загальної середньої освіти, що сприяє вільному розвитку людської особистості, формує цінності правового демократичного суспільства в Україні, визначено Законом України від 13.05.1999 № 651-XIV «Про загальну середню освіту» (далі - Закон № 651, в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 3 Закону № 651 загальна середня освіта - цілеспрямований процес оволодіння систематизованими знаннями про природу, людину, суспільство, культуру та виробництво засобами пізнавальної і практичної діяльності, результатом якого є інтелектуальний, соціальний і фізичний розвиток особистості, що є основою для подальшої освіти і трудової діяльності.

Поняття загальної середньої освіти містить також стаття 35 Закону України від 23.05.1991 № 1060-ХІІ «Про освіту» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1060). Так, згідно наведеної норми загальна середня освіта забезпечує всебічний розвиток дитини як особистості, її нахилів, здібностей, талантів, трудову підготовку, професійне самовизначення, формування загальнолюдської моралі, засвоєння визначеного суспільними, мовними, національно-культурними потребами обсягу знань про природу, людину, суспільство і виробництво, екологічне виховання, фізичне вдосконалення.

Держава гарантує молоді право на отримання повної загальної середньої освіти і оплачує її здобуття. Повна загальна середня освіта в Україні є обов'язковою і може отримуватися у різних типах навчальних закладів.

Відповідно до статті 29 Закону № 1060 структура освіти включає загальну середню освіту.

Систему загальної середньої освіти становлять: загальноосвітні навчальні заклади всіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, навчально-виробничі комбінати, позашкільні заклади, науково-методичні установи та органи управління системою загальної середньої освіти, а також професійно-технічні та вищі навчальні заклади I - II рівнів акредитації, що надають повну загальну середню освіту (стаття 4 Закону № 651).

Виходячи з системного аналізу наведених норм права суд зазначає, що родовою ознакою поняття середня освіта є слово «загальна», тобто обов'язкова для всіх громадян України, словосполучення «повна загальна середня освіта» не вносить змін до змістовного наповнення поняття, а лише вказує на часовий проміжок щодо закінчення школи/професійно-технічного закладу тощо.

Разом з тим суд зазначає, що на час закінчення школи позивачем у 1972 році діяла Конституція (Основний Закон) Української Радянської Соціалістичної республіки, яку було затверджено Постановою Надзвичайного XIV Українського З'їзду Рад від 30 січня 1937 року, згідно статті 120 якої передбачалось, що громадяни УРСР мають право на освіту. Це право забезпечується загальнообов'язковою початковою освітою, безплатністю освіти, включаючи вищу освіту, системою державних стипендій величезній більшості тих, що вчаться у вищій школі, навчанням у школах рідною мовою, організацією на заводах, в радгоспах, машинно-тракторних станціях і колгоспах безплатного виробничого, технічного й агрономічного навчання трудящих (http://static.rada.gov.ua/site/const/istoriya/1937.html). Конституція УРСР від 30.01.1937 року свою чинність втратила після прийняття Конституції УРСР 1978 року (http://zakon2.rada.gov.ua/laws/show/001_001/parao229#o229), згідно статті 101 якої громадяни Української РСР мають право на освіту. Це право забезпечується загальнообов'язковою восьмирічною освітою, широким розвитком середньої загальної політехнічної освіти, професійно-технічної освіти, середньої спеціальної і вищої освіти на основі зв'язку навчання з життям, з виробництвом, всемірним розвитком вечірньої і заочної освіти, безплатністю всіх видів освіти, системою державних стипендій, навчанням у школах рідною мовою, організацією на заводах, у радгоспах і колгоспах безплатного виробничого, технічного і агрономічного навчання трудящих.

Отже зазначення назви «Атестат про середню освіту» також містить розбіжності із нормативно-правовим актом, який був чинний на час закінчення школи позивачем, оскільки у Конституції УРСР 1937 року вказано про загальнообов'язкову початкову освіту, про середню освіту не зазначено взагалі.

А тому посилання позивача на недостовірні відомості в дублікаті про повну середню освіту, судом до уваги як належний доказ не приймаються.

З приводу повноважень Кабінету Міністрів України та Міністерства освіти і науки України щодо затвердження зразка дублікату атестату про середню освіту особам, які отримали відповідну освіту у складі Української РСР, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 113 Конституції України, статті 1 Закону України від 27.02.2014 року № 794-VII«Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, діяльність якого, зокрема, спрямовується на забезпечення інтересів Українського народу шляхом виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятій відповідно до конституції та законів України.

Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який у своїй діяльності, керується Конституцією та законами України, здійснює визначені Конституцією та законами України повноваження, видає постанови і розпорядження в межах своєї компетенції, зокрема, здійснює внутрішню політику держави, вживає заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина, забезпечує проведення фінансової політики, політики у сфері соціального захисту, забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України (статті 113, 116 та 117 Конституції).

Так, на виконання Закону України «Про освіту» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Перелік документів про освіту і вчені звання в Україні» від 12.11.1997 № 1260 (яка була чинна на день звернення позивача до учбового закладу для отримання дублікату), якою затверджено перелік документів про освіту і вчені звання в Україні, зокрема, свідоцтво про базову загальну середню освіту та атестат про повну загальну середню освіту.

В подальшому, відповідачем прийнято постанову «Про документи про загальну середню та професійно-технічну освіту державного зразка і додатки до них» від 22.07.2015 № 645 (http://zakon0.rada.gov.ua/laws/show/645-2015-%D0%BF, в редакції на час звернення позивача до КМУ), якою затверджено перелік і зразки документів про загальну середню та професійно-технічну освіту державного зразка і додатків до них, а також зразок атестату про повну загальну середню освіту.

Враховуючи викладене, Кабінетом Міністрів України виконано вимоги статті 27 Закону № 1060 та затверджено зразки документів про освіту, зокрема зразок атестату про повну загальну середню освіту, шляхом прийняття відповідної постанови «Про документи про загальну середню та професійно-технічну освіту державного зразка і додатки до них» від 22.07.2015 № 645.

Правовідносини щодо затвердження окремого зразка дубліката документів про середню освіту для осіб, які закінчили школу до 1991 року, підпадають під дію зазначеної постанови Уряду від 2015 року, оскільки держава України є правонаступником УРСР. Так, відповідно до Закону України від 05.10.1991 № 1543-ХІІ «Про правонаступництво України» закони Української РСР та інші акти, ухвалені Верховною Радою Української РСР, діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, ухваленим після проголошення незалежності України. (http://zakon2.rada.gov.ua/laws/show/1543-12).

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 630 затверджено Положення про Міністерство освіти і науки України, згідно якого Міністерство освіти і науки України (МОН) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

МОН є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю навчальних закладів, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов'язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.

Положенням про інформаційно-виробничу систему інформаційного та документарного забезпечення установ та громадян України в галузі освіти (ІВС «ОСВІТА»), затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 10.12.2003 № 811, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16.02.2004 за № 201/8800 (http://zakon0.rada.gov.ua/laws/show/z0201-04), передбачено можливість надання дублікату документів про освіту у разі їх утрати, а також пошкодження.

Так, розділом V зазначеного Положення встановлено, що дублікат Карток Документів видаються в разі їх утрати, а також пошкодження, які призвели до порушення їх цілісності чи до знищення всіх або більшості реквізитів, відсутність яких унеможливлює встановлення власника Документа. Дублікат Картки Документа видається за письмовою заявою власника Документа, що подається Замовнику, зазначеному в пункті 2 цього Порядку. У заяві зазначаються причина втрати або пошкодження Картки Документа, прізвище, ім'я та по батькові, місце проживання, телефон (за наявності); найменування документа, Картку якого втрачено або пошкоджено, назва навчального закладу та дата його закінчення, інші відомості, якщо власник Картки Документа або Замовник уважають їх суттєвими для видачі дубліката.

Тобто, на час звернення позивача до суду Міністерством освіти і науки України вже було визначено порядок отримання відповідних дублікатів, проте позивач вважає, що таке повноваження третя особа набула тільки під час слухання його справи в суді. Суд ще раз звертає увагу, що Міністерство наділено повноваженнями щодо затвердження форми документів тільки про вищу освіту (наукові ступені) державного зразка.

Вищезазначені акти виконавчих органів влади фактично встановлюють порядок отримання дублікатів втрачених документів про освіту.

Зазначена інформація також оприлюднена на сайті Управління освіти Миколаївської міської ради (http://osvita-mk.org.ua/publ/vigotovlennja_dublikativ_dokumentiv_pro_obsvitu/1-1-0-659) для можливості мешканцям м. Миколаїв звернутися для отримання дубліката документу про освіту, де проживає позивач.

Нормативні акти є загальнодоступними, оприлюднені у встановлений спосіб, інформація міститься в ресурсах Інтернет, тому суд приходить до висновку про відсутність порушення права позивача на доступ до вищої освіти у зв'язку із втратою атестата про середню освіту та отриманням позивачем дубліката атестата про повну середню освіту.

З приводу заперечень відповідача та третьої особи щодо дискреційних повноважень Кабінету Міністрів України та відсутність права суду ухвалити рішення щодо зобов'язання вчинення дій, які законом не передбачені, суд зазначає наступне.

Дискреція, тобто вільний розсуд, закінчується прийняттям одного з декількох варіантів рішення, передбаченого законом для відповідного суб'єкта, тому посилання відповідача на дискрецію в межах даної справи є некоректним та не стосується предмету доказування.

Посилання на відсутність права суду ухвалити рішення щодо зобов'язання вчинення дій, які законом не передбачені, не відповідають нормам Кодексу адміністративного судочинства України щодо повного захисту порушеного права та принципу застосування аналогії закону та/або аналогії права при вирішенні судових справ на розсуд суду.

Таким чином, зазначені доводи відповідача та третьої особи не потребують їх розкриття з метою спростування, також й з огляду на те, що не стосуються предмету доказування у даній судовій справі.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, виходячи з системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов є необгрунтованим та визнається судом таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками

Головуючий М.А. Бояринцева

Судді І.П. Васильченко

Н.Г. Вєкуа