Справа № 826/10620/16
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30 жовтня 2017 року 16:23 № 826/10620/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до Київської міської державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження в частині,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшов позов Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», (далі - позивач, КП «Житло-сервіс»), до Київської міської державної адміністрації, (далі - відповідач, КМДА), про визнання протиправним та скасування п. 16 розділу «Дарницький район» розпорядження КМДА від 11.06.2001 р. № 1158 «Про затвердження Переліку платних місць паркування транспортних засобів у м. Києві» із змінами і доповненнями, внесеними розпорядженням КМДА від 04.12.2007 р. № 1586, (далі - спірне розпорядження).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що спірне розпорядження у зазначеній вище частині порушує права та інтереси позивача, оскільки приймаючи спірне розпорядження в частині включення до переліку платних автостоянок, які закріплені за КП «Київтранспарксервіс», земельної ділянки за адресою: м. Київ, просп. Миколи Бажана, 24/1, та розташованої на ній відкритої автостоянки, КМДА не враховано, що така земельна ділянка раніше вже передана позивачу.

Представник відповідача визнав позов та просив задовольнити позовні вимоги повністю. У судовому засіданні представниками сторін заявлено письмове клопотання про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Згідно з Переліком місць платного відстою транспортних засобів у м. Києві, відведених для експлуатації єдиним оператором, затвердженим спірним розпорядженням, (далі - Перелік), до числа платних автостоянок внесено автостоянку, що розташована по просп. Миколи Бажана, 24/1 у м. Києві (п. 16 розділу «Дарницький район»).

Відповідно до п. 1 даного розпорядження, Перелік затверджується для експлуатації їх єдиним оператором.

Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) «Київтранспарксервіс» є єдиним оператором з паркування транспортних засобів, стягнення паркувального збору та встановлення єдиних абонементних талонів з паркування автомобільного транспорту відповідно до рішень Київської міської ради «Про створення комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) «Київтранспарксервіс» від 15.03.2007 р., «Про вдосконалення паркування автотранспорту в м. Києві» від 26.06.2007 р. № 930/1591 та «Про Правила благоустрою міста Києва" від 25.12.2008 р. № 1051/1051.

Спірне розпорядження позивачем оскаржується у судовому порядку, оскільки таким розпорядженням в частині включення до переліку платних автостоянок, які закріплені за КП «Київтранспарксервіс», земельної ділянки за адресою м. Київ просп. Миколи Бажана, 24/1, та розташованої на ній відкритої автостоянки, КМДА не враховано, що дана земельна ділянка вже була передана позивачу.

Зокрема, як пояснено позивачем та з'ясовано судом у ході розгляду справи, рішенням Київської міської ради від 23.12.1999 р. № 166/668 «Про погодження місця розташування об'єктів» погоджено Державній госпрозрахунковій організації «Житло-інвест», (далі - ДГО «Житло-інвест»), місце розташування автомобільної стоянки на території між просп. Миколи Бажана та вул. Лариси Руденко, навпроти будинків №№ 42, 43 у 10-му мікрорайоні житлового масиву Осокорки-Північні у Харківському районі м. Києва на частині земель, відведених згідно з рішенням виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 05.07.1982 р. № 1072 «Про відведення головному управлінню капітального будівництва виконкому міськради земельної ділянки під будівництво Південного Мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві» орієнтовною площею 1,03 га.

Рішенням Київської міської ради від 21.04.2005 р. № 303/2878 «Про передачу земельної ділянки комунальному підприємству з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» для влаштування відкритої автостоянки на території між просп. Миколи Бажана та вул. Лариси Руденко, навпроти будинків №№ 42, 43 у 10-му мікрорайоні житлового масиву Осокорки-Північні у Дарницькому районі м. Києва» комунальному підприємству з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ», (далі - КП «Житлоінвестбуд-УКБ»), затверджено проект відведення земельної ділянки для влаштування відкритої автостоянки та передано автостоянку між просп. Миколи Бажана та вул. Лариси Руденко, навпроти будинків №№ 42, 43 у 10-му мікрорайоні житлового масиву Осокорки-Північні у Дарницькому районі м. Києва.

Згідно витягу з бази даних міського земельного кадастру (реєстру земельних ділянок), станом на 21.04.2016 р. землекористувачем земельної ділянки (код ділянки 90:292:033, адреса ділянки: територія між просп. Миколи Бажана та вул. Лариси Руденко, навпроти будинків №№ 42, 43 у 10-му мікрорайоні житлового масиву Осокорки-Північні у Дарницькому районі) визначено КП «Житлоінвестбуд-УКБ».

Відповідно до акту про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, замовником будівництва відкритої автостоянки по просп. Миколи Бажана, 24/1 є ДГО «Житло-інвест», а експлуатуючою організацією визначено КП «Житло-сервіс».

Відповідно до наказу Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 17.12.2004 р. № 309 «Про передачу автостоянки на проспекті Бажана, 24/1», з урахуванням змін, внесених наказом Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 29.06.2006 р. № 113, у зв'язку з закінченням будівництва автостоянки на просп. Бажана, 24/1, Голові ліквідаційної комісії ДГО «Житло-інвест» та директору КП «Житлоінвестбуд-УКБ» наказано передати, а директору КП «Житло-сервіс» прийняти на обслуговування збудовану автостоянку на 257 машино-місць за адресою: просп. Бажана, 24/1 у м. Києві.

Згідно акту від 17.01.2005 р. № 28, затвердженого заступником голови КМДА - начальником Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), ДГО «Житло-інвест» і КП «Житлоінвестбуд-УКБ» передали, а КП «Житло-сервіс» прийняло збудовану автостоянку на 257 машино-місць вартістю 321287,26 грн., за адресою: просп. Бажана, 24/1 у м. Києві.

Згідно витягу з бази даних міського земельного кадастру (реєстру земельних ділянок), станом на 23.10.2013 р. землекористувачем земельної ділянки (код 90:292:024, адреса ділянки: просп. Миколи Бажана, 24/1) визначено позивача.

Відповідно до довідки від 01.06.2016 р. № 110/005-354, станом на 01.06.2016 року автостоянка, що розташована по просп. Миколи Бажана, 24/1 у м. Києві, обліковується на позабалансовому рахунку КП «Житло-сервіс» за № 0262, з балансовою вартістю 321287,26 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.12.2013 р. у справі № 826/18500/13-а задоволено позов КП «Житло-сервіс» до Державної інспекції сільського господарства в м. Києві про скасування припису від 08.11.2013 р. № 0426/101. У ході постановлення вказаного судового рішення встановлено, що КП «Житло-сервіс» передано на обслуговування земельну ділянку 1,03 га з цільовим призначенням під відкриту автостоянку на 257 машино-місць за адресою: просп. Миколи Бажана, 24/1.

Судом встановлено, що земельна ділянка та відкрита автостоянка по просп. Миколи Бажана, 24/1 фактично не передавалася на обслуговування, господарське відання або на баланс КП «Київтранспарксервіс», а була передана та використовувалася за цільовим призначенням саме КП «Житло-сервіс».

У ході судового розгляду даної справи позивач наполягав на тому, що спірне розпорядження є таким, що підлягає скасуванню в частині також і з тієї підстави, що воно видано із порушенням норм законодавства, зокрема Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», (далі - Закон у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, відповідно до ст. 1 вказаного Закону, регуляторний акт - це: прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання; прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом; регуляторний орган - Верховна Рада України, Президент України, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення, інший державний орган, центральний орган виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцевий орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, а також посадова особа будь-якого із зазначених органів, якщо відповідно до законодавства ця особа має повноваження одноособово приймати регуляторні акти. До регуляторних органів також належать територіальні органи центральних органів виконавчої влади, державні спеціалізовані установи та організації, некомерційні самоврядні організації, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, якщо ці органи, установи та організації відповідно до своїх повноважень приймають регуляторні акти.

Статтею 36 Закону обумовлено, що регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом чи посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з таких обставин: відсутній аналіз регуляторного впливу; проект регуляторного акта не був оприлюднений.

Регуляторні акти, прийняті центральними органами виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, територіальними органами центральних органів виконавчої влади, державними спеціалізованими установами та організаціями, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації, визначених Кабінетом Міністрів України, не пізніш як у десятиденний строк після їх державної реєстрації або прийняття та підписання (ст. 12 Закону).

Крім того, відповідно до ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, які є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Згідно зі ст. 1 Указу Президента України від 03.10.1992 р. № 493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади», нормативно-правові акти, які видаються органами виконавчої влади, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації. Такі нормативно-правові акти набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності.

Державна реєстрація таких нормативно-правових актів регулюється Положенням про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 р. № 731, пункт 3 якого передбачає проведення правової експертизи щодо актів, які містять норми права, мають не персоніфікований характер і розраховані на неодноразове застосування, незалежно від строку їх дії (постійні чи обмежені певним часом).

Згідно з абз. 2 п. 15 Положення, нормативно-правові акти, які не пройшли державну реєстрацію, вважаються такими, що не набрали чинності, і не можуть бути застосовані.

Системний аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що якщо голова КМДА, посада якого поєднує в одній особі повноваження керівника органу державної влади і керівника виконавчого органу міської ради, видає нормативно-правовий акт з питань, які організаційно віднесені до відання органів місцевого самоврядування, і виражає його у формі розпорядження як одного з виду актів органу державної влади, то такі розпорядження підлягають обов'язковій державній реєстрації.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права, які регулюють відносини з питань державної реєстрації нормативно-правових актів, виданих Київським міським головою, Верховний Суд України висловив у постанові від 28.11.2011 р. № 21-246а11 та у постанові від 24.11.2015 р. №21-2808а15.

Слід зазначити, що представник відповідача у ході судового розгляду справи проти позову не заперечував, а навпаки, просив задовольнити позовні вимоги повністю. Тобто, представник відповідача визнав позов повністю, з урахуванням чого суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 51, ч.ч. 1, 3 ст. 136 КАС України, крім прав та обов'язків, визначених у ст. 49 цього Кодексу, відповідач має право визнати адміністративний позов повністю або частково, подати заперечення проти адміністративного позову.

Позивач може відмовитися від адміністративного позову, а відповідач - визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи.

Судове рішення у зв'язку з відмовою від адміністративного позову, визнанням адміністративного позову чи примиренням сторін ухвалюється за правилами, встановленими ст.ст. 112, 113 цього Кодексу.

Зокрема, згідно з ч.ч. 1, 3, 4 ст. 112 КАС України, позивач може відмовитися від адміністративного позову повністю або частково, а відповідач - визнати адміністративний позов повністю або частково. Відмова від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову під час підготовчого провадження мають бути викладені в адресованій суду письмовій заяві, яка приєднується до справи.

У разі часткового визнання адміністративного позову відповідачем і прийняття його судом може бути прийнята постанова суду про задоволення визнаних відповідачем позовних вимог відповідно до ст. 164 цього Кодексу. У разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову.

Суд не приймає відмови від адміністративного позову, визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Таким чином, підсумовуючи усе вище викладене та приймаючи повне визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до Київської міської державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження в частині є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Прийняти визнання Київською міською державною адміністрацією адміністративного позову.

2. Позов задовольнити повністю.

3. Визнати протиправним та скасувати п. 16 розділу «Дарницький район» розпорядження Київської міської державної адміністрації від 11.06.2001 р. № 1158 «Про затвердження Переліку платних місць паркування транспортних засобів у м. Києві» із змінами і доповненнями, внесеними розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 04.12.2007 р. № 1586.

4. Присудити на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» () сплачений ним судовий збір у розмірі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської державної адміністрації ().

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ю.Т. Шрамко