Справа № 590/769/17
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 р.Справа № 590/769/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ямпільського районного суду Сумської області від 17.08.2017р. по справі № 590/769/17

за позовом ОСОБА_1

до Шосткинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним рішення Шосткинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо відмови йому у перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати посадовим особам місцевого самоврядування;

- зобов'язати Шосткинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області провести перерахунок та виплату йому пенсії відповідно до поданої довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії, відповідно до початкових умов обчислення його пенсії.

Постановою Ямпільського районного суду Сумської області від 17.08.2017 р. відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

ОСОБА_1, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову та прийняти нову, якою задовольнити адміністративний позов.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст. 183-2, 197 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено апеляційним судом, позивач перебуває на обліку в Шосткинському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Сумської області та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", обрахунок якої здійснено відповідно до Закону України "Про державну службу" (а.с 7, 9).

03.07.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, до якої додав довідку про заробітну плату від 30.06.2017 № 5009, видану Свеською селищною радою Ямпільського району Сумської області (а.с. 8, 10).

За результатом розгляду вказаної заяви відповідачем надіслано позивачу лист від 12.07.2017р. №31/к-1, яким відмовлено позивачу у перерахунку пенсії з тих підстав, що чинним Законом України «Про державну службу» перерахунки раніше призначених пенсій згідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-ХІІ не передбачено, підстави для проведення перерахунку пенсії згідно наданої позивачем довідки відсутні (а.с. 9).

Вважаючи таке рішення Шосткинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для перерахунку пенсії, а отже пенсійний орган діяв правомірно, в мехаж повновжаень та у спосіб, встановлений законом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Порядок призначення, перерахунку та виплати пенсій, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» здійснюється відповідно до Закону України «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-ХІІ ).

Статтею 37-1 Закону № 3723-ХІІ (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) передбачалось, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Згідно пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" (далі - Постанова №865) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу", визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Отже, вказана норма права передбачала проведення перерахунку пенсій, призначених державним службовцям, у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Однак, Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" до Постанови №865 внесено зміни, які застосовуються з 01 грудня 2015 року та якими, зокрема, виключено пункт 4.

Згідно зі ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ у редакції, чинній з 01.01.2015 року до 01.05.2016 року умови та порядок перерахунку призначених пенсій державних службовців визначалися Кабінетом Міністрів України.

Вказана стаття Закону № 3723-ХІІ взагалі втратила чинність, у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII з 01 травня 2016 року.

Статтею 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким у свою чергу, не передбачено право державних службовців на перерахунок пенсії у зв'язку зі збільшення грошового забезпечення працюючих державних службовців.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що законодавством, чинним до 01.01.2015 року, а саме статтею 37-1 Закону № 3723-ХІІ у відповідній редакції, було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

Однак, в наступному законодавство, яке регулює зазначені правовідносини, змінилось і станом на травень 2016 року воно не регламентувало ані права особи на перерахунок її пенсії у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати працюючого державного службовця, ані порядок і умови здійснення такого перерахунку.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів звертає увагу на те, що пенсія позивачу призначена на підставі ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, а її перерахунок позивач просить здійснити за ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ, яка діяла до 01.01.2015 року та дійсно передбачала можливість перерахунку пенсії державного службовця в разі підвищення розміру заробітної плати особи, працюючої на аналогічній посаді, і пунктом 4 Постанови № 865 визначались умови такого перерахунку. Разом з тим, на момент збільшення розміру заробітної плати працюючого державного службовця за посадою, з якої позивач вийшов на пенсію, та на момент його звернення до відповідача із заявою щодо перерахунку пенсії з цих підстав, законодавство змінилось, стаття 37-1 Закону № 3723-ХІІ втратила чинність, а Постанову № 865 було викладено в іншій редакції, яка не закріплює права особи на перерахунок пенсії з цих підстав, і жодним іншим нормативно-правовим актом також не визначено, ані таке право особи, ані порядку (механізму) перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати та умов його здійснення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що у відповідача на момент звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії на підставі відповідної довідки не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача.

При цьому, колегія суддів наголошує на тому, що прийняття відповідачем рішення про відмову у перерахунку пенсії позивача не призвело до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Також колегією суддів враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При розв'язанні спірних правовідносин судовою колегією також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні "Великода проти України" від 03.06.2014 р., в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч. 2 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч. 3 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а відтак відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ямпільського районного суду Сумської області від 17.08.2017р. по справі № 590/769/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Курило Л.В. Присяжнюк О.В.