Справа № 458/515/17
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/7773/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :
головуючого судді: Запотічного І.І.,
суддів: Матковської З.М., Затолочного В.С.,
при секретарі судового засідання: Бедрій Х.П.,
з участю представника апелянта: Роліної Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Турківського районного суду Львівської області від 13 червня 2017 року у справі № 458/515/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
В травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просив: визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у наданні Міністерству оборони України висновку щодо можливості виплати йому одноразової грошової допомоги відповідно до ч.2 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; зобов`язати Львівський обласний військовий комісаріат надати Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
Постановою Турківського районного суду Львівської області від 13 червня 2017 року позов задоволено; визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у наданні Міністерству оборони України висновку щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до ч.2 ст.16 Закону України ,,Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; зобов`язано Львівський обласний військовий комісаріат надати Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до ч.2 ст.16 Закону України ,,Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975; стягнуто з Львівського обласного військового комісаріату судовий збір в розмірі 1102,40 грн.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Львівський обласний військовий комісаріат подав апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, та неповністю з`ясував обставини, які мають значення для справи.
Представник апелянта в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала, просила постанову суду першої інстанції скасувати та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову з підстав викладених в апеляційній скарзі.
Позивач будучи повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. В запереченні на апеляційну скаргу вважає оскаржувану постанову суду законною та просить залишити її без змін
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.
Судом першої інстанції вірно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач проходив службу у Збройних Силах СРСР на території Афганістану та був поранений і знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні з 24.01.1984 року по 14.02.1984 рік з діагнозом , МВТ,ЗЧМТ, струс головного мозку, сліпе вогнепальне кульове поранення нижньої третини правої гомілки. Травма отримана при виконанні службових обов`язків в ДРА.
Згідно виписки із акту огляду МСЕК ЛВА -1 №047551 від 27.02.2002 року позивачу первинно встановлена третя група інвалідності пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.
В подальшому 23.09.2013 року згідно виписки з акта огляду МСЕК позивачу була встановлена друга група інвалідності, травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.
Згодом, 16 січня 2017 року відповідно до довідки обласної МСЕК № 3 позивачу встановлена група інвалідності перша «Б» по зору внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, що має причинний зв`язок із отриманою травмою і пораненням під час участі у бойових діях на території Афганістану безтерміново. Відповідно до посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни безтерміново.
02 лютого 2017 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про надання висновку щодо можливості призначення виплати одноразової грошової допомоги та направлення документів до Міністерства оборони України з метою нарахування та виплати одноразової грошової допомоги.
Львівський обласний військовий комісаріат листом від 16 лютого 2017 року відмовив позивачу у наданні висновку та направленні документів до Міністерства оборони України через відсутність законодавчих підстав для призначення одноразової грошової допомоги, оскільки первинно інвалідність було встановлено 22.02.2002 року, тобто до набуття чинності Закону України від 04.04.2006 року №3597-IV ,,Про внесення змін до Закону України ,,Про загальний обов`язок і військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги.
Не погодившись з даною відмовою позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ненадавши висновок відповідач порушив права позивача на отримання від Міністерства оборони України рішення про призначення і виплату одноразової грошової допомоги або про відмову у її призначенні.
Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.
Правове регулювання відносин між державною і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється у відповідності до Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Відповідно до статті 41 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Згідно ст.1 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальним захистом військовослужбовців, є діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Пунктом 5 частини другої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження. Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 18 листопада 2014 року у справі №21-446а14 та 21 квітня 2015 року у справі № 21-135а15.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 16 Закону України ,,Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей " одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до частин другої, шостої, дев`ятої статті 16-3 даного закону у випадках, передбачених підпунктами 4 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Так, відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону № 2011-XII Кабінет Міністрів України постановою від 25 грудня 2013 року № 975 затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Крім цього згідно пункту 3 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» затвердженого постановою Кабінет Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Відтак судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що наведені норми ч. 2 ст. 16 Закону України №2011-ХІІ та п. 3 Порядку пов`язують виплату одноразової грошової допомоги зі встановленням групи інвалідності внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби.
Як вірно зазначено судом першої інстанції відповідно до абз. 2 п. 3 Постанови № 975, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, що зазначена у довідці медико- соціальної експертної комісії.
Згідно з пунктами 11 та 13 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії відповідних документів згідно закону, які позивач надав відповідачу. Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Так відповідно до пункту 1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року, для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ", особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються, зокрема, дійсна військова служба у Радянській армії та Військово-Морському флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
Таким чином колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що законом передбачено прирівнювання соціального захисту військовослужбовців Радянської армії до військовослужбовців Збройних Сил України.
Законом встановлено обов`язок саме Міністерства оборони України на прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги позивача у зв`язку із встановленням останньому першої групи інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до компетенції Міністерства оборони України віднесено прийняття рішення про призначення або відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, а відповідач має обов`язок направити до Міністерства оборони України висновок про наявність або відсутність у позивача підстав для встановлення одноразової грошової допомоги, відтак позов підставно задоволено.
Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не складають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу Львівського обласного військового комісаріату слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без заловолення, а постанову Турківського районного суду Львівської області від 13 червня 2017 року у справі № 458/515/17 без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді З. М. Матковська
В. С. Затолочний

Повний текст ухвали складено 15.11.2017р.