Справа № 576/1434/17
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 р.Справа № 576/1434/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Любчич Л.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18.08.2017р. по справі № 576/1434/17

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі,

ВСТАНОВИЛА:

03.08.2017р. ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1М.) звернувся до суду із позовом до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2, у якому просив визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, поновити зазначений строк, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії АР № 152864 від 07.11.2016 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП, закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу правопорушення.

Постановою Глухівського міськрайонного суду Сумскої області від 18.08.2017р. в задоволенні клопотання позивача про поновлення строку на оскарження до суду постанови про накладення адміністративного стягнення відмовлено, адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції повністю та прийняти нову ухвалу, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що приймаючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно зясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги процесуального права, що призвели до необґрунтованого винесення оскаржуваної ухвали. Вважає, що строк звернення до суду з позовом скаржником не пропущено, оскільки копію оскаржуваної постанови отримано позивачем тільки 26.07.2017р. під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП №54195572 від 26.06.2017р.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Позивач та відповідач надіслали на адресу суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Крім того, відповідачем подано до канцелярії суду заперечення проти апеляційної скарги, в яких зазначено, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України. не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів апеляційної скарги відповідно до вимог ст.195 КАС України та керуючись ч.1 ст.41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 152864 від 07 листопада 2016 року до позивача застосовано адміністративне стягнення в розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП.

Так, в постанові зазначено, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом OPEL ASTRA, номерний знак НОМЕР_1, 07.11.2016 року о 05 годині 30 хвилин на вул. Занасипський шлях в м. Кременчуці не горіла ліва фара в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п. 31.4.3.В ПДР України.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом

Залишаючи без розгляду позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем без поважних причин було пропущено строк звернення до суду з позовом.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правовідносини з приводу строків звернення до адміністративного суду унормовані ст. 99 КАС України.

Так, відповідно до ч. 1 вищенаведеної статті Кодексу, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Колегія суддів зазначає, що практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Таким чином, для вирішення питання про наявність або відсутність пропуску строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що підставою для звернення до суду із даним позовом, слугувала незгода позивача із діями відповідача інспектора роти № 4 батальону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2, які виразились у складанні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення.

Приймаючи до уваги зміст заявлених позивачем вимог, колегія суддів дійшла висновку, що для вирішення питання про наявність або відсутність пропуску строку звернення до суду із даним позовом, необхідно встановити факт, коли позивачу стало відомо про існування оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення відносно нього.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що про порушення свого права позивач фактично дізнався 07 листопада 2016 року після оголошення йому оскаржуваної постанови, від отримання якої він відмовився. Отже, ОСОБА_1 мав можливість звернутися до суду з позовом про скасування вказаної постанови раніше, ніж 03.08.2017.

Враховуючи наведене, строк на звернення до суду пропущений, оскільки адміністративний позов подано поза межами строку звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за наявності поважних причин його пропуску (ч.1 ст.102 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, в силу приписів ч. 4 ст. 11 КАС України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для зясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Вирішуючи питання про поважність причин пропущення строку звернення до суду з даним позовом, колегія суддів виходить з того, що поважними визнаються лише такі причини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, тобто, які б об'єктивно та істотно перешкоджали зверненню до суду та не залежали від волевиявлення особи.

Однак з матеріалів справи таких підстав не вбачається. Доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку звернення до суду позивачем надано не було.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на той факт, що про порушення своїх прав він дізнався лише 26.07.2017р., коли отримав копію оскаржуваної постанови, дізнавшись про її існування під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП №54195572 від 26.06.2017р., колегія суддів не вважає поважними, оскільки позивач знав про існування оскаржуваної постанови 07.11.2016р. та не був позбавлений можливості звернутися з відповідним позовом до суду раніше, ніж 03.08.2017р.

Між тим, на думку колегії суддів, можливість своєчасного звернення до адміністративного суду з даним позовом залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб'єктивний характер, що свідчить про неповажність причини пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Будь-яких інших доказів наявності обєктивних причин, що перешкоджали своєчасно звернутися до суду з відповідним позовом про захист свого порушеного права, позивачем не повідомлено, а судом в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи рішення по справі суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про відсутність поважних підстав для поновлення строку звернення до суду та обґрунтовано залишив адміністративний позов без розгляду.

Проте, колегія суддів зазначає, що приймаючи рішення суд першої інстанції невірно визначив процесуальний документ, яким оформлюється рішення суду про залишення позову без розгляду.

Відповідно до положень ч.5 ст.107 КАС України про залишення позовної заяви без розгляду суддя постановляє ухвалу.

Як вбачається з матеріалів справи 18.08.2017 р. по справі № 576/1434/17 за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі, Глухівський міськрайонний суд Сумської області виніс постанову, якою залишив позов без розгляду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено вимоги ст. 107 КАС України, а тому постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям ухвали, якою адміністративний позов залишити без розгляду, як поданий з пропуском встановленого законом строку звернення до суду.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись п. 9 ст. 155, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 4 ст. 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18.08.2017р. по справі № 576/1434/17 скасувати.

Прийняти ухвалу, якою позов ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5

Повний текст ухвали виготовлений 13.11.2017 р.