Справа № 826/14793/16
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 листопада 2017 року № 826/14793/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
До третя особаДержавної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві ОСОБА_4
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 05.09.2016р.
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 05.09.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві прийняла оскаржуване податкове повідомлення-рішення на підставі неповно встановлених обставин та неврахування усіх первинних документів, у зв'язку з чим таке рішення підлягає скасуванню.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві та додаткових поясненнях, просили позов задовольнити, визнати протиправним та скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити повністю з підстав викладених в письмових запереченнях.

Представник третьої особи в судовому засіданні просив задовольнити позов.

В судовому засіданні, суд керуючись частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві в період з 01.03.2016 року по 16.03.2016 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб фізичною особою ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.

Перевіркою ОСОБА_1 за перевіряємий період встановлено наступні порушення:

- п.п.49.18.4 п.49.18 ст. 49 Податкового кодексу України ОСОБА_1 податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві подано з порушенням граничних строків подання звітності. Відповідно до вимог Податкового кодексу України за виявлене правопорушення передбачено застосування штрафних санкцій.

- п. 176.1 ст. 176, п. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170, ст. 36 Податкового кодексу України, фізична особа ОСОБА_1 занизила оподатковуваний дохід з податку на доходи фізичних осіб у сумі 995 000,00 грн., що призвело до заниження податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб у сумі 168 906,40 грн. Відповідно до вимог Податкового кодексу України за виявлене правопорушення передбачено застосування штрафних санкцій.

За результатами перевірки донараховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 168 906,40 грн.

За результатами перевірки складено акт №2035/26-51-13-06/НОМЕР_2 від 17.03.2016 року та винесено податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі 211 303,00 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями в розмірі 168906,40 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 42 396,60 грн.

15.04.2016 року ОСОБА_1 було подано скаргу на податкове повідомлення-рішення № від 31.03.2016 року до ГУ ДФС у м. Києві.

Рішенням ГУ ДФС у м. Києві від 29.04.2016 року №3330/К/26-15-10-16 строк розгляду скарги продовжено до 13.06.2016 року.

Рішенням ГУ ДФС у м. Києві від 13.06.2016 року №3954/К/26-15-10-02-16 скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення № від 31.03.2016 року-без змін.

23.06.2016 року ОСОБА_1 було подано скаргу до Державної фіскальної служби України.

Рішенням Державної фіскальної служби України №8954/К/99-99-11-02-01-14 від 25.08.2016 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві № від 31.03.2016 року про збільшення грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб в частині основного платежу - 164 900 грн., штрафних санкцій - 41 225,00 грн. та в цій частині рішення ГУ ДФС у м. Києві від 13.06.2016 року №3954/К/26-15-10-02-16.

Водночас, як вбачається з заперечень ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві відповідачем було призначено проведення позапланової перевірки з питань підтвердження інвестиційних витрат, понесених ОСОБА_1, за результатами якої складено акт №4676/26-51-13-06/НОМЕР_1 від 24.05.2016 року, яким підтверджено висновки викладені в акті №2035/26-51-13-06/НОМЕР_2 від 17.03.2016 року.

Суд зазначає, що від відповідача неодноразово було витребувано акт №4676/26-51-13-06/НОМЕР_1 від 24.05.2016 року, проте останнім на вимогу суду його надано не було.

На підставі акта перевірки №4676/26-51-13-06/НОМЕР_1 від 24.05.2016 року та рішення ДФС України №8954/К/99-99-11-02-01-14 від 25.08.2016 року ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі 5 178,00 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями 4006,40 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 1 171,60 грн.

Не погоджуючись з правомірністю вказаних податкових повідомлень-рішень позивач звернувся із даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

В силу п.п.14.1.56 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України доходи - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

У відповідності до п.п.163.1.1, п.п.163.1.2 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування платника податку (як резидента, так і нерезидента) є, зокрема: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід та доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету визначено ст. 168 Податкового кодексу України.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року (абз.1 - 3 п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України).

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (п.п.164.1.1 п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України).

При цьому, п.п.164.1.3 п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України визначено, що загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

У відповідності до п.п.164.2.9 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, зокрема, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається в тому числі інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Згідно п.п.14.1.81 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України інвестиції - господарські операції, які передбачають придбання основних засобів, нематеріальних активів, корпоративних прав та/або цінних паперів в обмін на кошти або майно. Інвестиції поділяються на:

а) капітальні інвестиції - господарські операції, що передбачають придбання будинків, споруд, інших об'єктів нерухомої власності, інших основних засобів і нематеріальних активів, що підлягають амортизації відповідно до норм цього Кодексу;

б) фінансові інвестиції - господарські операції, що передбачають придбання корпоративних прав, цінних паперів, деривативів та/або інших фінансових інструментів. Фінансові інвестиції поділяються на: прямі інвестиції - господарські операції, що передбачають внесення коштів або майна в обмін на корпоративні права, емітовані юридичною особою при їх розміщенні такою особою; портфельні інвестиції - господарські операції, що передбачають купівлю цінних паперів, деривативів та інших фінансових активів за кошти на фондовому ринку або біржовому товарному ринку;

в) реінвестиції - господарські операції, що передбачають здійснення капітальних або фінансових інвестицій за рахунок прибутку, отриманого від інвестиційних операцій.

В розумінні норми п.п.14.1.90 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Порядок оподаткування інвестиційного прибутку врегульований спеціальними нормами Податкового кодексу України, а саме нормами п. 170.2 ст. 170 цього Кодексу.

Згідно з п.п.170.2.7 п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України для цілей п.170.2 цього Кодексу термін інвестиційний актив трактується як пакет цінних паперів, деривативів чи корпоративні права, виражені в інших, ніж цінні папери, формах, випущені одним емітентом.

Відповідно до п.п.170.2.1 п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік.

Відповідно до підпункту 170.2.6 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Абзацом першим підпункту 170.2.2 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України передбачено, що інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

Згідно п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України, платники податку зобов'язані зокрема :а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику;

б) отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку;

в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов'язані пред'являти документи і відомості, пов'язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку.

Отже, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що у особи виникає обов'язок щодо подання декларації про майновий стан і доходи як у випадку отримання позитивного значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками звітного (податкового) року, так у випадку виникнення від'ємного значення фінансового результату операцій з інвестиційними активами. Крім того, платник податку (фізична особа) зобов'язаний сплачувати податок із позитивного значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.12.2015 року ОСОБА_1 було подано декларацію про майновий стан за 2014 рік , в якій задекларовано дохід від продажу інвестиційних активів Адвокатського об'єднання "Юридична компанія "КАПІТАЛ" у загальному розмірі 995 000,00 грн., також суму витрат на придбання такого інвестиційного активу в розмірі 995 000,00 грн.

31.10.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір №31/10-1 купівлі-продажу частини вкладу у статутному капіталі, за умовами якого ОСОБА_1 продала свою частку в статутному капіталі Адвокатського об'єднання "Юридична компанія "КАПІТАЛ" в розмірі 1800 0000,00 грн. на користь ОСОБА_4, за ціною 895 500,00 грн.

31.10.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір №31/10-2 купівлі-продажу частини вкладу у статутному капіталі, за умовами якого ОСОБА_1 продала свою частку в статутному капіталі Адвокатського об'єднання "Юридична компанія "КАПІТАЛ" в розмірі 200 000,00 грн. на користь ОСОБА_3 за ціною 99 500,00 грн.

Отже, загальна ціна продажу (отриманого доходу) ОСОБА_1 внаслідок відчуження корпоративних прав в Адвокатському об'єднанні "Юридична компанія "КАПІТАЛ" склала 995 000,00 грн.

Зазначена ціна продажу корпоративних прав є тотожною сумі здійснених ОСОБА_1 внесків до статутного капіталу АО "Юридична компанія "КАПІТАЛ" на загальну суму 995 000,00 грн., що підтверджується оригіналами виписок банку та довідками ПАТ "УПБ", наявними в матеріалах справи.

Отже, з аналізу наданих позивачем документів вбачається, що ОСОБА_1 не отримала прибутку від укладення Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі юридичної особи, оскільки отриманий дохід від продажу корпоративних прав дорівнює сумі витрат на придбання корпоративних прав, а отже відсутня різниця між здійснення такої операції.

Таким чином, правовий аналіз зазначених норм в контексті фактичних обставин справи дає змогу дійти висновку, що оскільки належними доказами, які наявні в матеріалах, підтверджується, що позивач не отримала інвестиційного прибутку від продажу частки в статутному капіталі Адвокатського об'єднання "Юридична компанія "КАПІТАЛ", так як відсутня різниця між номінальною вартістю частки та вартістю продажу вищевказаної частки за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі, то доводи контролюючого органу про заниження позивачем податку на доходи фізичних осі є безпідставними.

Крім того, перевіркою встановлено несвоєчасне подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік.

У відповідності із пунктом 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу (підпункт 49.18.4).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем податкова декларація про майновий стан і доходи за 2014 рік була подана останньою 28.12.2015 року.

Згідно пункту 120.1 статті 120 ПК України, неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Враховуючи викладене, податкове повідомлення-рішення від 06.04.2017 № підлягає скасуванню повністю, а податкове повідомлення-рішення від 05.09.2016 року підлягає скасуванню в частині на 4006,40 грн. за податковими зобов'язаннями та на 1001,60 грн. за штрафними санкціями та залишається в силі в частині 170, 00 грн. за штрафними санкціями.

Відповідно до частин першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надала квитанцію про сплату судового збору в сумі 551,20 грн., що й підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково..

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві від 05.09.2016 року № в частині на 4006,40 грн. за податковими зобов'язаннями та на 1001,60 грн. за штрафними санкціями та залишається в силі в частині 170, 00 грн. за штрафними санкціями.

Присудити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 551,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві ().

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.Г. Вєкуа