Справа № 607/14569/16-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 року м. Київ К/800/21317/17

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі суддів:

Калашнікової О.В.,

Гончар Л.Я.,

Голяшкін О.В.

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 березня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року у справі №876/4841/17 (№607/14569/16-а) за позовом ОСОБА_4 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просив:

- скасувати рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - ГУ ПФУ в Тернопільській області) від 13.10.2016 № 9 в частині відмови зарахувати стаж його роботи на посаді випалювача фарфорових і фаянсових виробів на Тернопільському фарфоровому заводі за період із 25.01.1994 по 23.08.2000;

- скасувати рішення комісії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - Тернопільське ОУПФУ), яке оформлене протоколом від 26.10.2016 № 20 про відмову йому в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов'язати Тернопільське ОУПФУ зарахувати в пільговий стаж роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 період його роботи випалювачем фарфорових і фаянсових виробів на Тернопільському фарфоровому заводі за період з 25.01.1994 по 23.08.2000;

- зобов'язати Тернопільське ОУПФУ призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах згідно пункту «б» статті 13 закону України «Про пенсійне забезпечення» з 20 вересня 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням комісії ГУ ПФУ в Тернопільській області безпідставно не зараховано позивачеві весь період роботи на Тернопільському фарфоровому заводі на посаді випалювальника фарфорових і фаянсових виробів, яка відноситься до списку № 2 виробництв, професій та посад, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, та у зв'язку із чим Тернопільське ОУПФУ необгрунтовано відмовило йому в призначенні пільгової пенсії.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року, позов задоволено.

Скасовано рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області від 13 жовтня 2016 року №9 в частині відмови зарахувати стаж роботи ОСОБА_4 на посаді випалювача фарфорових і фаянсових виробів на Тернопільському фарфоровому заводі за період із 25.01.1994 року по 23.08.2000 року.

Скасовано рішення комісії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яке оформлене протоколом від 26 жовтня 2016 року №20 про відмову ОСОБА_4 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати в пільговий стаж роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 період роботи ОСОБА_4 випалювача фарфорових і фаянсових виробів на Тернопільському фарфоровому заводі за період із 25.01.1994 року по 23.08.2000 року.

Зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових умовах згідно пункту «б» статті 13 закону України «Про пенсійне забезпечення» з 20 вересня 2016 року.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20 вересня 2016 року позивачу виповнилося 58 років та 12 жовтня 2016 року він звернувся до Тернопільського ОУПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Із трудової книжки позивача та архівної довідки архівного відділу Тернопільської міської ради від 29.11.2016 № 1342 видно, що ОСОБА_4 працював з 25.01.1994р. по 25.08.2000р. на Тернопільському фарфоровому заводі на посаді випалювальника фарфорових та фаянсових виробів.

Також, у архівній довідці архівного відділу Тернопільської міської ради від 29.11.2016р. № 1343 є відомості про нарахування ОСОБА_4 заробітної плати за роботу на посаді випалювальника ТзОВ «Тернопільфарфор» (Тернопільський фарфоровий завод) за період із січня 1994 року по грудень 2000 року, із якої видно, що заробітна плата нараховувалася кожного місяця роботи без перерви.

Наказом по Тернопільському фарфоровому заводі від 31.03.1994р. № 52А підтверджено право на пільгову пенсію за списком № 2, зокрема за професією «випалювальник» (2190203а-16239).

Відповідно до висновку щодо якості проведеної атестації робочих місць за умовами праці ТОВ «Тернопільфарфор» від 22.12.2000р. № 226/05 державної експертизи умов праці управління праці та зайнятості населення, підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно списку № 2, зокрема посади випалювача фарфорових та фаянсових виробів цеху випалу, встановлено, що підприємство провело атестацію у відповідності до вимог Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992р. № 442, Методичних рекомендацій, затверджених постановою Мінпраці та Мінохоронздоров'я України від 01.09.1992р. № 41 та Інструкції по заповненню карти умов праці.

Рішенням комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років ГУ ПФУ в Тернопільській області від 13.10.2016р. № 9 комісія підтвердила ОСОБА_4 період роботи, який підтверджено первинними документами та результатами атестації робочих місць за період з січня 1994 року по березень 1999 року, всього 04 роки 05 місяців та 07 днів.

Своє рішення комісія мотивувала тим, що висновком державної експертизи умов праці щодо якості проведеної атестації робочих місць від 10.03.2004р. та наказом по підприємству від 31.03.1994р. № 52-а, згідно якого атестація проводиться вперше, підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 працівникам по посаді «випалювальник», які дійсні протягом п'яти років. Наступні атестації робочих місць на підприємстві проводилися після звільнення заявника у вересні та грудні 2000 року, а тому не можуть братися до уваги.

Рішенням комісії Тернопільського ОУПФУ від 26.10.2016р. № 50 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки його пільговий стаж становить 4 роки 5 місяців та 7 днів, що недостатньо для призначення пенсії.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджено те, що ОСОБА_4 повний робочий час із 25.01.1993 по 25.08.2000 працював на Тернопільському фарфоровому заводі випалювальником, умови праці не змінювалися; ця посада відноситься до списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад, і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (№ 162 розділу ХVІІІ Скляне виробництво, виробництво керамічних, фарфорових та фаянсових виробів»). Оскільки позивач у жовтні 2016 року мав 58 років, його пільговий стаж роботи у шкідливих умовах склав 6 років 7 місяців 29 днів, а загальний стаж роботи - більше 25 років, є підстави для призначення йому пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 2 роки.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України № 1788-ХІІ від 05.11.1991 «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам (частина четверта статті 13 Закону № 1788-ХІІ).

За приписами статті 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку застосування Списків № 1 і № 2, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності та господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі - Порядок), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1.09.1992 № 41.

Відповідно до пунктів 2, 4, 6, 8, 9 Порядку основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років.

Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Тобто, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Враховуючи те, що повну зайнятість позивача на атестованій посаді випалювальника фарфорових та фаянсових виробів підтверджено записами у трудовій книжці, даними про нарахування заробітної плати; відсутні докази того, що завод працював не на повну потужність чи за умов скороченого робочого тижня; що позивачу надавались відпустки за власний рахунок або що він був переведений на роботу з неповним робочим тижнем, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для зарахування позивачу до пільгового стажу періоду роботи випалювачем фарфорових і фаянсових виробів на Тернопільському фарфоровому заводі з 25.01.1994 по 23.08.2000 та призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про наявність підстав задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області відхилити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 березня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: