Справа № 623/1059/17
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 р.Справа № 623/1059/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старосуда М.І.

Суддів: Яковенка М.М. , Лях О.П.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 03.10.2017р. по справі № 623/1059/17

за позовом ОСОБА_1

до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась до суду з позовом до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,, в якому просила суд :

- визнати протиправними дії відповідача по невиконанню вимог ч.1 ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та по призначенню позивачу пенсії у зв'язку з втратою годувальника в розмірі меншому ніж 50% від розміру пенсії, яку отримував годувальник;

- зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату позивачу пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 50% від пенсії за віком, що отримував її чоловік на підставі постанови Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 серпня 2016 року по справі № 623/1119/16-а, виходячи з розрахунку 90% чинної заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу, згідно довідки № 2749 від 12 липня 2016 року про заробітну плату, виданої виконавчим комітетом Ізюмської міської ради.

Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 03.10.2017р. зазначений адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм процесуального та матеріального права, оскільки суд не врахував, що пенсія позивачу по втраті годувальника призначена відповідно до вимог діючого законодавства.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 23.03.2017 року позивачу ОСОБА_1 призначено пенсію у зв'язку з втратою годувальника (ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача - ОСОБА_2) у розмірі 1571,15 грн., виходячи з загального розміру пенсії за віком годувальника 3696,82 грн.

10.04.2017 року позивач звернулась до відповідача з письмовим запитом щодо розміру пенсійного забезпечення, порядку нарахування пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Листом від 05.05.2017 № 68/С-14 відповідач повідомив позивача, що розрахунок пенсії у зв'язку з втратою годувальника, здійснений виходячи з загального розміру пенсії годувальника 3696,82 грн., обрахованого в свою чергу з загального страхового стажу годувальника ОСОБА_2- 40 років 5 місяців 2 дні, та додаткового стажу 1 рік 8 місяців 19 днів, для обчислення пенсії враховано заробітну плату за період роботи з 01.07.2000 року по 02.08.2009 року і відповідно до ст.37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначена в розмірі 50% пенсії за віком померлого годувальника.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що в даному випадку розмір пенсії у зв'язку з втратою годувальника позивачу має бути обрахований із розміру фактично отримуваної її чоловіком пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст.37 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Тобто, пенсія у зв'язку з втратою годувальника розраховується у відсотковому відношенні до розміру пенсії померлого годувальника.

Відповідно до частини третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону , із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Отже, при переведенні з одного виду пенсії на інший обрахунок нової пенсії здійснюється із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, а за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, тобто показник середньої заробітної плати є незмінною величиною.

Оскільки пенсія у зв'язку з втратою годувальника розраховується у відсотковому відношенні до розміру пенсії померлого годувальника, то в розумінні частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV як попередній вид пенсії слід розуміти саме пенсію, яку отримував на день смерті годувальник.

Таким чином, вказаним Законом передбачено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника, в даному випадку, призначається із пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті. Отже, призначення позивачу пенсії по втраті годувальника в незалежності від розміру пенсії її померлого чоловіка на час настання смерті не може бути визнано правомірною.

Колегія суддів зазначає, що саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 27.10.2015 року у справі № 345/1928/14-а, що прийнята за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, яка відповідно до приписів ч.1 ст. 244-2 КАС України враховується при винесенні рішення у даній справі.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем неправильно здійснено обрахування розміру пенсії позивачу у зв'язку з втратою годувальника, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права, що обумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області залишити без задоволення.

Постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 03.10.2017р. по справі № 623/1059/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Старосуд М.І.
Судді(підпис) (підпис) Яковенко М.М. Лях О.П.
.