Справа № 308/8829/16-а
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/8043/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді Костіва М.В.
суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.06.2017 в справі №308/8839/16-а за позовом ОСОБА_1 до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про призначення пенсії,

встановив:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся в суд з позовом до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про призначення пенсії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.06.2016 року він звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії по інвалідності, однак згідно з вкладкою № 47 до протоколу № 30 останнім у призначенні позивачу пенсії відмовлено з тих підстав, що у системі персоніфікованого обліку відсутні дані про грошове забезпечення ОСОБА_1 .

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.06.2017 в справі №308/8839/16-а адміністративний позов задоволено: визнано протиправними дії Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності та скасовано рішення Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, викладене у вкладці № 47 до протоколу № 30 «Про відмову у призначенні пенсії"; зобов`язано Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07.06.2016 року по 28 лютого 2017 року включно; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з прийнятою постановою, Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.
З 18.05.2005 ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних Силах України по теперішній час, що підтверджується витягом з послужного списку.

Як вбачається зі свідоцтва про хворобу № 282/3, 20.04.2016 року госпітальною військово-лікарською комісією психоневрологічного профілю ВМКЦ Західного регіону за розпорядженням командира військової частини ПП В 4742 від 28.03.2016 року № 132 проведено огляд ОСОБА_1 , за результатами якого у нього виявлені захворювання, а також травма, які пов`язані із захистом Батьківщини, та на підставі ст. 17б графи ІІІ Розкладу хвороб його визнано обмежено придатним до військової служби.

Згідно з довідкою до огляду медико-соціальною експертною комісією, на підставі акту огляду МСЕК № 1215, 07.06.2016 року позивачу встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини.

16.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області із заявою про призначення йому пенсії по інвалідності.

Згідно з вкладкою № 47 до протоколу № 30 «Про відмову у призначенні пенсії» комісією прийнято рішення про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з підстав відсутності у системі персоніфікованого обліку даних про його грошове забезпечення.

Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернувся в суд.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, керувався наступними мотивами, з якими погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 2 ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсію - для інвалідів ІІ та ІІІ груп до досягнення особою 28 років включно страховий стаж становить 3 роки.

Статтею 11 частиною 1 пунктом 17 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи рядового і начальницького складу.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу`тастатті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Платниками єдиного внеску відповідно до абз. 7 п. 1 ч. 1ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення військовослужбовцям.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ч. 1ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених в абзаці 7 пункту 1 частини 1статті 4 цього Закону, - на суму грошового забезпечення кожної застрахованої особи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами; допомоги або компенсації відповідно до законодавства.

З огляду на викладене вище, судом першої інстанції підставно зазначено, що позивач відповідно до вимог закону є особою, яка підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, з грошового забезпечення якого платником єдиного внеску - військовою частиною, в який він проходив військову службу, повинен був утримуватись єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з ч.7 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції Закону України від 24.12.2015 року N 909-VIII, який набув чинності з 01.01.2016 року, не нараховується на виплати та не утримується єдиний внесок з виплат, що компенсуються з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та/або введення воєнного стану.

Таким чином, правильним є висновок суду першої інтанції про те, що період проходження позивачем військової служби з 2005 року по 31.12.2015 року підлягає зарахуванню до страхового стажу, оскільки з його грошового забезпечення утримувався єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. А період з 01.01.2016 року по 16.06.2016 року - час звернення з заявою про призначення пенсії по інвалідності підлягає зарахуванню до страхового стажу на підставіч.7ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції Закону України від 24.12.2015 року N 909-VIII, оскільки витрати на утримання єдиного внеску підлягають компенсації з бюджету у зв`язку з проходженням позивачем військової служби за контрактом у кризовій ситуації.

Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом 3 групи, має страховий стаж понад 3 роки, а тому відповідно до вимог ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має право на призначення пенсії по інвалідності.

Щодо доводів апелянта про відсутність у позивача страхового стажу у зв`язку з відсутністю відомостей про сплату страхових внесків згідно даних персоніфікованого обліку слід зазначити наступне.

Зі змісту ч.ч. 1, 2ст. 20 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" вбачається, що реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону.

Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства. Порядок та строки подання відомостей, зазначених в абзацах першому і другому цієї частини, встановлюються Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Крім того, пуктом 7 статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 64 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» контроль за достовірністю поданих страхувальниками і застрахованими особами відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, здійснюють органи Пенсійного фонду.

Стаття 14-1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачає, що Пенсійний фонд та його територіальні органи зобов`язані: забезпечувати своєчасне внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру; здійснювати контроль за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру.

Відтак, обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску; ведення обліку виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігання таких відомості в порядку, передбаченому законодавством, покладено на платника єдиного внеску, в даному випадку, військову частину НОМЕР_1 , а контролюючі функції покладено на органи Пенсійного фонду України.

Правильними вважає колегія суддів і висновки суду першої інстанції щодо строку, з якого позивач має право на призначення пенсії по інвалідності.

Так, відповідно до п. "а" ч. 1ст. 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії по інвалідності призначаються з дня встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3-х місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності.

Інвалідність позивачу встановлена з 07.06.2016 року, з заявою про призначення пенсії він звернувся 16.06.2016 року, а тому суд дійшов підставного висновку, що пенсія позивачу повинна бути призначена з дня встановлення інвалідності 07.06.2016 року.

Звертаючись до суду з позовом позивач просив зобов`язати Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 16.06.2016 року по 28 лютого 2017 року включно.

Враховуючи, що діями відповідача порушено право ОСОБА_1 на отримання пенсії по інвалідності, право позивача підлягає захисту шляхом визнання протиправними дій Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності та скасування рішення, викладеного у вкладці № 47 до протоколу № 30 «Про відмову у призначенні пенсії» та зобов`язання Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07.06.2016 року по 28 лютого 2017 року включно.

Відповідно до вимог частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до вимог ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов переконання, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області залишити без задоволення, постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.06.2017 в справі №308/8839/16-а - без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. В. Костів
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель