Справа № 227/2654/17
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Тимофєєва Г.Л.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року справа № 227/2654/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., за участю секретаря судового засідання - Святодух О.Б., представника позивача - ОСОБА_2, діючого за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2017 року у справі № 227/2654/17 за позовом ОСОБА_3 до Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії та призначити пенсію за віком на пільгових умовах, -

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про:

- визнання дій управління щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» незаконними;

- зобов'язання відповідача зарахувати до стажу роботи позивача періоди праці з 16 січня 1995 року по 01 жовтня 1997 року в АОЗТ «Старательська артіль «Полюс» в якості гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею;

- зобов'язання управління призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах згідно ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (ст. 14-25 шахтарі) з моменту звернення за призначенням пенсії, з 03 травня 2017 року (а.с. 2-4).

Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до пільгового стажу роботи ОСОБА_3, період роботи з 16 січня 1995 року по 01 жовтня 1997 року в Акціонерному товаристві закритого типу «Старательська артель «Полюс» сел. Іультин Чукотського автономного округу Крайньої Півночі в якості гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею. Скасовано рішення начальника Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 1434 від 02 серпня 2017 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_3 Зобов'язано Добропільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_3 для призначення йому пенсії, період роботи на пільгових умовах відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 16 січня 1995 року по 01 жовтня 1997 року в Акціонерному товаристві закритого типу «Старательська артель «Полюс» сел. Іультин Чукотського автономного округу Крайньої Півночі в якості гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею. Зобов'язано Добропільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву позивача про призначення йому пенсії з 03 травня 2017 року з урахуванням пільгового стажу за періоди його роботи, що дає право на призначення пенсії за ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 16 січня 1995 року по 01 жовтня 1997 року в Акціонерному товаристві закритого типу «Старательська артель «Полюс» сел. Іультин Чукотського автономного округу Крайньої Півночі в якості гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею. В іншій частини вимог відмовлено (а.с. 43-50).

Не погодившись з судовим рішенням, Добропільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2017 року у справі № 227/2654/17 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що для визначення права на пільгове пенсійне забезпечення за ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» необхідна безпосередня зайнятість особи на пільгових роботах, однак, доказів щодо пільговості характеру його роботи відсутні. Управління вважає, що позивач працював вахтовим методом з отриманням заробітної плати сезонно, що не дає йому можливості на зарахування спірного характеру його роботи на пільгових умовах.

Крім того, управління зазначило, що суд першої інстанції помилково стягнув за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем судові витрати, оскільки пенсійні органи звільнені від сплати судового збору в силу закону, що унеможливлює таке стягнення (а.с. 54-56).

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, наполягав на тому, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3, зокрема, з 16 січня 1995 року по 01 жовтня 1997 року працював у АОЗТ «Старательська артіль «Полюс» в якості гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача БТ ІІ № НОМЕР_1 (а.с.7 звор.-8).

Відповідно до архівної довідки про трудовий стаж позивача № 627 від 26 жовтня 2001 року, виданої начальником архівного відділу Іультинської рай адміністрації ОСОБА_3 працював у АОЗТ «Старательська артіль «Полюс» з 16 січня 1995 року, згідно наказу про прийняття №44 від 22 березня 1995 року прийнятий в артіль очисного вибою з повним робочим днем під землею, по добичі руди, яка містить 10% та більше двоокису кремнію. З 01 жовтня 1997 року звільнений за власним бажанням (а.с.17)

03 травня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с.18).

Рішенням відповідача № 1434 від 02 серпня 2017 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах на підставі положень ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», мотивуючи відмову тим, що періоди його роботи в АОЗТ «Старательська артіль «Полюс» з 16 січня 1995 року по 01 жовтня 1997 року не зараховані як не підтверджені відповідними доказами. (а.с.9-11).

Не погодившись із відмовою у призначенні пенсії на пільгових умовах та не зарахуванням спірних періодів роботи до пільгового стажу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи спірну постанову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем безпідставно не включено до пільгового стажу позивача спірні періоди його роботи. На день подання заяви позивача про призначення пенсії його пільговий стаж дає право на призначення пенсії на підставі положень ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а відтак, рішення управління є протиправним, а заява про призначення пенсіє має бути розглянута повторно.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно п.2 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. а ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Аналогічний порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо - рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуруються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років. При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", знижується на 1 рік.

Відповідно до ст. 62 Закону України № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З трудової книжки позивача вбачається, що позивач з 16 січня 1995 року по 01 жовтня 1997 року працював у АОЗТ «Старательська артіль «Полюс» в якості гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею (а.с.7 звор.-8).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказаний період свідчить про зайнятість останнього за відповідними посадами повний робочий день на підземних роботах в шахті. Записи про спірні періоди роботи здійснені з 1995 року по 1997 роки, засвідчені відповідними печатками підприємства і дефектів їх вчинення не мають, відтак факт роботи позивача у спірні періоди підтверджується відомостями трудових книжок, які були внесені відповідно до діючого законодавства, ніяких дефектів записів трудова книжка не містить.

При цьому суд зазначає, що з трудової книжки позивача вбачається пільговий характер роботи у спірні періоди.

Що стосується доводів відповідача про те, що підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах і тому саме до вказаної комісії позивач повинен звернутися для підтвердження пільгового стажу, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого Постановою Пенсійного фонду України № 18-1 від 10 листопада 2006 року, Пенсійний фонд України визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах у разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника.

Згідно положень пункту 6 згаданого вище Порядку основним завданням комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття рішень щодо підтвердження стажу для призначення пенсії або відмову в його підтвердженні в установленому порядку.

З аналізу змісту Постанови ПФУ № 18-1 від 10 листопада 2006 року вбачається, що Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, був прийнятий на виконання пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637.

В той же час Порядок, затверджений постановою КМУ № 637 від 12.08.1993 року, застосовується в разі коли відсутня трудова книжка, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Тобто з наведеного вбачається, що звертатися до комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника позивач мав би, якщо б у його трудовій книжці були відсутні необхідні записи або містилися неправильні чи неточні записи про періоди його роботи.

При цьому, для в матеріалах справи наявні наступні докази на підтвердження роботи позивача у спірний період:

- архівна довідка від 25 січня 2010 року № 01-16/Н-30, згідно якої позивача наказом №44 від 22 березня 1995 року прийнято з 16 січня 1995 року в АОЗТ «Старательська артіль «Полюс» гірником очисного вибою з повним робочим днем під землею, наказом №74 від 30 жовтня 1997 року з 01 жовтня 1997 р. звільнено за власним бажанням в зв'язку з закінченням строку контракту. Відомості про ліквідацію АОЗТ «Старательська артіль «Полюс» у документах архіву відсутні;

- довідка про заробітну плату позивача № 01-16/Н-30 від 25 січня 2010 року, виданої архівним відділом Адміністрації Іультинського муніципального району Чукотського автономного округу, в якій зазначено, що ОСОБА_3 прийнято на роботу з 16 січня 1995 року до АОЗТ «Старательська артіль «Полюс» гірником очисного забою з повним робочим днем в шахті під землею. Робота проводилась повний робочий день під землею по добичі корисних копалин, що містять двоокис кремнію 10% та більше в очисних та підготовчих забоях. Працював повний робочий день, неділю за зазначеною професією, на інші роботи не відволікався, прогулів, простоїв, навчальних відпусток та відпусток без утримання не має. Наказом № 74 від 30 жовтня 1997 року позивача звільнено за власним бажанням у зв'язку з закінченням строку контракту (а.с.15);

- аналогічні відомості були надані архівним відділом Адміністрації міського округу Егвекинот Чукотського автономного округу за запитом Добропільського обєднаного УПФУ № 04-16/Н-643 від 07 липня 2017 року (а.с.37);

- довідками №01-16/Н-29 від 25 січня 2010 року, № 04-16/Н-647 від 07 липня 2017 року, виданими архівним відділом Адміністрації Іультинського муніципального району Чукотського автономного округу про заробіток позивача, встановлено що він отримував фактичний заробіток за період з січня 1995 року по вересень 1997 року. Вказаний заробіток надано без врахування районного коефіцієнту та Північних надбавок. Компенсація за відпустку та одноразові виплати в заробіток не включені. В артелі заробітна плата нараховувалась по минулим сезонам, та помісячно не розписувалась. Заробітна плата за сезон 1997 року виплачена в грудні місяці (а.с.16, 39);

- вищезазначена інформація підтверджується наданою інформацією відділу Пенсійного Фонду Російської Федерації № 16-110/514 від 15 травня 2017 року на запит Добропільсьокго об'єднаного управління ПФУ Донецької області (а.с.19-20).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про підтвердження пільгового характеру роботи позивача у спірний період та відсутність вахтового методу, як зазначає апелянт.

Крім того, суд зазначає наступне.

За приписами ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку, позивач не може бути позбавлений свого права на призначення пенсії, у зв'язку з неможливістю пенсійного органу виконати свої дискреційні повноваження щодо проведення перевірки товариства, на якому працював позивач.

При цьому, суд ще раз наголошує, що трудова книжка позивача містить всі необхідні відомості для встановлення періоду, характеру роботи позивача, а уточнююча довідка необхідна лише у випадку відсутності цих даних.

Наведені вище обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується ст. 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Крім того, суд зазначає, що дії управління при відмові у призначенні пенсії позивачу є непропорційними заявленій легітимній меті (підтвердження пільгового характеру роботи позивача), тому їх не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо, адже відповідач у даному випадку не врахував те, що позивач позбавлений можливості надати додаткові докази на підтвердження свого пільгового стажу, оскільки вісі первинні документи залишились на тимчасово окупованій території.

За таких умов суд апеляційної інстанції, вважає рішення пенсійного органу таким, що не відповідає діючому законодавству України, а тому підлягає скасуванню.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується висновком суду першої інстанції щодо необхідності зарахуванням спірного періоду роботи до пільгового стажу позивача, скасування рішення пенсійного фонду з зобов'язанням управління повторно розглянути заяву позивача на призначення пенсії у відповідності до положень ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому суд апеляційної інстанції щодо порядку стягнення сплаченого позивачем при поданні адміністративного позову судового збору зазначає наступне.

Пленумом ВАСУ від 23 січня 2015 року № 2 встановлено, що у разі звільнення відповідача від сплати судового збору, то й відповідно судовий збір з нього не стягується. Тобто в разі задоволення адміністративного позову повністю судовий збір з відповідача, звільненого від сплати судового збору, не стягується, а у разі часткового задоволення позову у справі, в якій відповідач звільнений від сплати судового збору, судовий збір стягується лише з позивача пропорційно до відхиленої частини вимоги з урахуванням попередньої сплати 10 відсотків розміру ставки судового збору.

Якщо відповідач звільнений від сплати судового збору, а позивач його сплатив, то у разі задоволення позову на користь позивача стягується сплачений розмір судового збору з Державного бюджету України або відповідного місцевого бюджету (ч. 1 ст. 94 КАС України).

З огляду на викладене, у зв'язку з тим, що впротеріч вищевикладеним вимогам суд першої інстанції в резолютивній частині постанови стягнув витрати по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, тобто з суб'єкта владних повноважень, якого звільнено від сплати судового збору, а ні з Державного бюджету України, п'ятий абзац резолютивної частини постанови суду першої інстанції з урахуванням вимог статті 201 КАС України підлягає зміні, шляхом заміни словосполучення «за рахунок бюджетних асигнувань Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області» на «з Державного бюджету України».

Враховуючи викладене, у зв'язку з правильним по суті вирішенням справи, але із помилковим застосуванням норм процесуального права в частині стягнення судових витрат, керуючись статтями 195, 196, 198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області - задовольнити частково.

Постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2017 року у справі № 227/2654/17 - змінити.

В абзаці сьомому резолютивної частини постанови Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2017 року у справі № 227/2654/17 слова «за рахунок бюджетних асигнувань Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області» замінити на слова: «з Державного бюджету України».

В іншій частині постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2017 року у справі № 227/2654/17 - залишити без змін.

Вступну та резолютивну частини постанови прийнято в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 15 листопада 2017 року.

Повний текст постанови виготовлено 20 листопада 2017 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова