Справа № 234/14176/17
Суддя: Бакуменко А. В.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/234/480/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року м.Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області, у складі:

головуючого судді Бакуменко А.В.

при секретарі Харьковій Т.С.

за участі представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду адміністративну справу за ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради, про визнання дій неправомірними та зобов?язання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

До Краматорського міського суду з адміністративним позовом звернулась ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов?язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона була взята на облік в УПтСЗН Краматорської міської ради і має статус внутрішньо переміщеної особи, яка перемістилась с тимчасово окупованої території. Їй сплачувалась грошова адресна допомога. 3 липня 2017 року вона влаштувалась на роботу в комунальну медичну установу «Стоматологічна поліклініка № 2» м. Краматорська інспектором відділу кадрів. Після цього вона звернулась до УПтСЗН із заявою про відновлення виплати допомоги на проживання, однак їй було відмовлено на підставі п.7 постанови КМУ № 505 від 01.10,2014 року. Вважає таку відмову безпідставною та просить суд визнати протиправним рішення УПтСЗН про припинення виплат та зобов?язати відновити відповідача здійснити нарахування та виплату щомісячної адресної допомоги.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача - в судове засідання не з?явилась , причин неявки суду не повідормила.

Вислухавши представника позивача проаналізувавши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Краматорської міської ради з 07.07.2015 року, як внутрішньо переміщена особа.

Позивач звернулась до відповідача з заявою про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Повідомленням № 1425 від 11.07.2017 року УПтСЗН відмововлено позивачу у призначенні щомісячної адресної допомоги. Відмова обґрунтована тим, що на підставі п.7 Порядку № 505, якщо працездатна особа не працевлаштувалась протягом двох місяців з дня призначення допомоги на проживання її розмір на наступні два місцяі зменшується на 50 % , а на наступні два місяці припиняється.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.1 Закону № 1706-VII, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об'єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

За приписами ст. 2 зазначеного Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону № 1706-VII, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

За частиною 8 зазначеної статті, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - довідка) видається структурним підрозділом місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення в день подання заяви, підписується та засвідчується уповноваженою посадовою особою цього структурного підрозділу без сплати будь-яких платежів та зборів, включаючи як першу видачу такої довідки, так і в разі повторної її видачі у випадку втрати, пошкодження або з метою продовження її дії. Термін дії такої довідки становить шість місяців з моменту її видачі.

Згідно ст. 12 Закону № 1706-VII, рішення про скасування дії довідки надається уповноваженим органом у сфері міграції внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з моменту прийняття такого рішення.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що статус внутрішньо переміщеної особи підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, тобто, зазначений документ до його скасування або закінчення терміну дії підтверджує той факт що особа самостійно покинула своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначено постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505, якою затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Пунктом 2 Порядку № 505 (в редакції на час припинення виплати допомоги) передбачено, що грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Пунктом 7 вищевказаного порядку, передбачено, що якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Тобто, на час припинення позивачу виплати щомісячної адресної допомоги, вищезазначеним Порядком не передбачалась заборона у подальшому призначенні позивачу такої допомоги.

Суд вважає, що оскільки при припиненні позивачу виплати адресної допомоги з будь-яких підстав, обмежень щодо її подальшого припинення не існувала, посилання на цю обставину, як підставу для відмови в призначенні цієї допомоги в подальшому порушує права позивача.

Також, суд, зауважує, що при припиненні виплати адресної допомоги позивача жодним чином не було попереджено про наслідки.

Згідно зі статтею 22 Конституції України, закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

Так, Конституційний суд України у своєму Рішенні 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначив, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Крім того, відповідно до п. 3 Порядку № 505, для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'являє довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.

Отже, зазначеним Порядком відокремлено поняття, підстави та порядок призначення грошової допомоги, призначення допомоги на наступний шестимісячний строк та поновлення раніше припинених виплат.

Таким чином, суд дійшов до висновку, щодо неправомірності дій відповідача у відмові в призначені адресної допомоги з зобов'язанням призначити та виплатити позивачу щомісячну адресну допомогу як особі, що переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, відповідно до заяви.

Керуючись вищевикладеним та на підставі ст.ст. 6, 8, 11, 14, 94, 99, 100, 158,162 КАС України, Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради, про визнання дій неправомірними та зобов?язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним рішення Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо відмови ОСОБА_2 в наданні щомісячної адресної грошової допомоги, як внутрішньо переміщеній особі.

Зобов?язати Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради поновити ОСОБА_2 виплату та здійснити нарахування щомісячної адресної грошової допомоги, як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання за його заявою від 11.07.2017 року, з моменту припинення надання зазначеної адресної грошової допомоги.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Краматорський міський суд протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанову складено в нарадчий кімнаті та надруковано в одному примірнику

Суддя

Краматорського міського суду А.В. Бакуменко