Справа № 804/5688/17
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2017 р. Справа № 804/5688/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Дніпровського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити певні дії,-
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Дніпровського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- зобов'язати Дніпровський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа від 10.08.2017 по справі №804/4640/17, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
Ухвалами Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2017 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання всі сторони з'явились. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував, у письмових запереченнях на позов зазначено, що відповідач під час винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання нормами Закону України "Про виконавче провадження". В резолютивній частині виконавчого листа №804/4640/16 виданого 10.08.2017 року відсутній зобов'язальний характер, або заборона на вчинення будь-яких дій. Також, державний виконавець не має можливості автоматизованій системі виконавчих проваджень прийняти рішення про відкриття виконавчого провадження та винести відповідну постанову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд ,-

ВСТАНОВИВ:

21.07.2016 року Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроавтотехкомплект» про застосування заходів реагування.

Постановою суду від 13.07.2017 року адміністративний позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області задоволено, застосовано заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) обєктів, а саме: будівель та споруд за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, Новоолександрівська сільська рада, сщ.Південне, вул. Верхоянська, 49.

10.08.2017 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №804/4640/16, в резолютивній частині якого зазначено: "Застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) обєктів, а саме: будівель та споруд за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, Новоолександрівська сільська рада, сщ.Південне, вул. Верхоянська, 49."

17.08.2017 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 розглянуто заяву щодо примусового виконання виконавчого листа №804/4640/16 виданого 10.08.2017 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом, за результатом розгляду прийнято повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 17.08.2017 року.

В повідомленні про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 17.08.2017 року зазначено, що виконавчий документ не може бути прийнятий до виконання у зв'язку з тим, що резолютивна частина рішення не передбачає дій зобов'язального характеру, а саме відповідно до статті 63 Закону України "Про виконавче провадження", за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Таким чином рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення, виконання органами державної виконавчої служби.

Вказане повідомлення від 17.08.2017 року було отримано позивачем 21.08.2017 (вх.№3729/17) року, що підтверджується штампом на отриманому повідомленні від 17.08.2017 року (вих.№12934).

Не погодившись з отриманим повідомленням про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 17.08.2017 року, яке прийнято державним виконавцем Дніпровського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, позивач з його оскарженням звернувся з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Під час розгляду справи судом перевірено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 17.08.2017 року, в якому зазначено, що виконавчий документ не може бути прийнятий до виконання у зв'язку з тим, що резолютивна частина рішення не передбачає дій зобов'язального характеру, а саме відповідно до статті 63 Закону України "Про виконавче провадження", за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, таким чином рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення, виконання органами державної виконавчої служби, на відповідність вимогам законодавства та встановлено наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями) №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів визначених частиною 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо: рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); пропущено встановлений законом строк предявлення виконавчого документа до виконання; боржника визнано банкрутом; Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; юридичну особу - боржника припинено; виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим; виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; виконавчий документ предявлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Згідно частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження", за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням суду застосовано до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроавтотехкомплект» вищевказані заходи реагування.

Фактично, вказаним рішенням суд зобов'язав боржника утриматися від вчинення певних робіт. Тобто, чітко визначено, які дії зобов'язального характеру мають бути вчинені, що відповідає принципу примусовості виконання рішення суду державною виконавчою службою.

Порядок виконання судових рішень в адміністративних справах визначений статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до ч. 4 якої примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

За кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист (ст. 258 вказаного Кодексу).

Виконавчі листи та накази, що видаються судами, згідно з частиною 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчими документами, які відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Посилання відповідача на те, що резолютивна частина рішенням суду не містить дій зобов'язального характеру для боржника, є некоректним і неприйнятним.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування повідомлення державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 17.08.2017 (вих.№12934) щодо примусового виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2017 року по справі №804/4640/16 за позовом Головного управління ДСУ з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до ТОВ "Дніпроавтотехкомплект" про застосування заходів реагування.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Дніпровський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа від 10.08.2017 по справі №804/4640/17, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом, суд зазначає наступне.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не має втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за заявленими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право.

Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень. Суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Положення Закону України «Про виконавче провадження» свідчать про наявність у державного виконавця дискреційності повноважень при виконанні певної процедури, в яку адміністративний суд при здійсненні судочинства не має права втручатися. А отже, позовна вимога про зобов'язання відкрити виконавче провадження задоволенню не підлягає.

Частиною 2 ст.11 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ч.2 ст.162 КАС України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Отже, під дискреційним повноваженням слід розуміти таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Крім того, абзацом 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року №7 вказано, що суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

В даному випадку відповідачем прийнято повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 17.08.2017р., який судом визнано таким, що не відповідає принципам реалізації повноважень владного субєкта, суд позбавлений можливості, ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту.

Також, суд керуючись приписами ст. 11 КАС України, з метою повного захисту прав позивача, вважає необхідним також вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про примусове виконання рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2017 року у справі №804/4640/16 за виконавчим листом від 10.08.2017 року у справі №804/4640/16.

За наведених обставин у сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Дніпровського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування повідомлення державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 17.08.2017 (вих.№12934) та зобов'язання Дніпровський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа від 10.08.2017 по справі №804/4640/17, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 10.10.2017 року.

У повному обсязі постанову складено 12.10.2017 р.

Керуючись ст.ст.160-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 17.08.2017 року №12934.

Зобов'язати Дніпровський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про примусове виконання рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2017 року у справі №804/4640/16 за виконавчим листом від 10.08.2017 року у справі №804/4640/16.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя ОСОБА_1