Справа № 804/767/17
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2017 р. Справа № 804/767/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Сидоренко Д.В., суддів: Кононенко О.В., Верба І.О.
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідачів: Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України про стягнення компенсації за невикористану відпустку,-
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що на підставі наказу про звільнення з військової служби від 03.08.2016р. йому протиправно не нарахована компенсація за невикористану відпустку та грошова допомога при демобілізації.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2017р. залучено Військову частину НОМЕР_1 другим відповідачем.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.05.2017 року до участі у справі в якості третьої особи, яке не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, залучено Військову частину НОМЕР_2 .
В обґрунтування правової позиції позивачем надані додаткові письмові пояснення від 18.04.2017р.
12.10.2017р. надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження без присутності позивача та його представника. Також зазначив про те, що позовні вимоги підтримує.
Відповідач Національної гвардії України проти задоволення адміністративного позову заперечувала. У запереченнях на адміністративний позов зазначила зокрема, що позивача позбавлено військового звання, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, внаслідок чого відсутні законні підстави для виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією. Компенсації за не використану відпустку не виплачувалася, у зв`язку з тим, що позивач на день звільнення (та до нього 7 днів) не отримував грошове забезпечення. Також у запереченнях відповідач обґрунтовує не розповсюдження на військовослужбовців норм Кодексу законів про працю України.
Відповідач військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України проти задоволення позову заперечувала з тих самих підстав, що і Національна гвардія України. Додатково, у запереченнях на адміністративний позов, зазначила про помилковість розрахунку позивача щодо тривалості щорічної відпустки в 45 днів, оскільки відповідно до положень Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» тривалість основної щорічної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу років у календарному обчислені від 15 до 20 років складає 40 календарних днів. Додатково, в обґрунтування правової позиції, надав доповнення до заперечень проти адміністративного позову від 11.10.2017р. щодо відсутності фізичної можливості у надані основної щорічної відпустки, внаслідок вчинення позивачем ряду дисциплінарних проступків, адміністративних правопорушень та вчиненням кримінального злочину.
Третя особа військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України проти задоволення адміністративного позову заперечувала. У запереченнях на адміністративний позов зазначила, що ОСОБА_1 був звільнений з військової служби в запас відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку), а не на підставі Указу Президента України №411/2016, а тому не має права на отримання грошової компенсації за невикористанні дні відпустки та одноразової грошової допомоги.
З урахуванням вимог ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд -
ВСТАНОВИВ:
Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Пунктом 15 ч.1 ст.3 КАС України передбачено, що публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
ОСОБА_1 , в період з 29.03.2016 року по 08.08.2016 року позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , у зв`язку з чим спір з приводу заявлених позовних вимог підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Відповідно до наказу військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 №196 від 14.07.2015р., згідно Указу Президента України від 14.01.2015р. №15/2015 «Про часткову мобілізацію», розпорядження військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 , капітана ОСОБА_1 , 1965 року народження, призвано до Збройних Сил України з 14.07.2015р.
Вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06.04.2016р. у справі №204/1196/16-к, ОСОБА_1 визнано винним у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.4 ст.407КК України.

Наказом Командувача Національної гвардії України «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана ОСОБА_1 » №426 від 07.07.2016р., за порушення вимог статей 11,13,16,58,59,120,241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 4,5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, особисту недисциплінованість, низьку усвідомленість свого військового обов`язку, уживання спиртних напоїв та неналежного виконання службових обов`язків на командира 2-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти стрілецького батальйону (з охорони взводних опорних пунктів) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України капітана ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у виді позбавлення військового звання.

Наказом Командувача Національної гвардії України №112о/с від 26.07.2016р., відповідно до п.77 Положення про проходження військової служби у Збройних Силах України капітана ОСОБА_1 , командира 2-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти стрілецького батальйону (з охорони взводних опорних пунктів) військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України, позбавлено військового звання та відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України за підпунктом «в» пункту 1 частини 8 (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №260 від 03.08.2016р., ОСОБА_1 , командира 2-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти стрілецького батальйону (з охорони взводних опорних пунктів), який проходив військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та звільненого відповідно до «в» пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) у запас, виключено із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення 03.08.2016р. та направлено на військовий облік до Центрально-Чечелівського ОРВК міста Дніпра.

Щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про Національну гвардію України» Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони

Частиною1 ст.9 вищезазначеного Закону визначено, що особовий склад Національної гвардії України складається з військовослужбовців та працівників. Національна гвардія України комплектується військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом та за призовом.

Згідно ч.2 ст.21 Закону України «Про Національну гвардію України» військовослужбовці Національної гвардії України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства.

Абзацом 7 п.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їхнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували у мирний час, за винятком тих осіб, які при звільненні з військової служби у мирний час не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день демобілізації таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» постановою Кабінету Міністрів України №460 від 17.09.2014р. затверджено Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією (далі Порядок №460).

З метою визначення порядку й умов виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України, та відповідно до Законів України «Про Національну гвардію України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», наказом Міністерства внутрішніх справ України №638 від 04.07.2014р. затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам (далі Інструкція №638).

Пунктом 37.10. Інструкції №638 передбачено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які були призвані на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, при звільненні зі служби після прийняття рішення про демобілізацію виплачується одноразова грошова допомога в порядку та розмірах, визначених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року № 460.

Пунктами 1 та 6 Порядку 460 передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією та звільняються із служби після прийняття рішення про демобілізацію (крім військовослужбовців строкової військової служби) (далі - військовослужбовці), виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Військовослужбовцям у разі звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з позбавленням військового звання, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, допомога не виплачується.

Відповідно до п.п. в) п.1 ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці, у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку.

З системного аналізу наведених норм слідує, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, одноразова грошова допомога у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, не виплачується.

Враховуючи те, що наказом Командувача Національної гвардії України №112о/с від 26.07.2016р., ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України за підпунктом «в» пункту 1 частини 8 (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку), то позивачу не виплачується зазначена одноразова грошова допомога. У зв`язку з чим, в задоволенні адміністративного позову, в частині стягнення заборгованості з одноразової грошової допомоги при демобілізації у сумі 25000,00 грн., слід відмовити.

Щодо позовних вимог про стягнення компенсації за невикористану відпустку, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів. Час для проїзду до місця проведення зазначеної відпустки і назад не надається. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Пунктом 14 ст. 10-1 вищезазначеного Закону передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення. При цьому, якщо тривалість відпустки таких військовослужбовців становить більш як 10 календарних днів, їм оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад до місця служби або до обраного місця проживання в межах України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Відповідно до пунктів 36.5., 36.7., 36.10. Інструкції №638 у рік звільнення військовослужбовців зі служби, зазначених у пунктах 36.3 і 36.4 цього розділу, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

У разі виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки грошова допомога на оздоровлення не виплачується і до розрахунку цієї грошової компенсації не включається.

Виплата грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється на підставі наказу.

Цим військовослужбовцям, які не здали справи і не склали обов`язки за посадою до дня одержання військовою частиною наказу (повідомлення) про звільнення, грошове забезпечення виплачується також і за період здавання справ і обов`язків за посадою у межах установлених строків.

У разі звільнення військовослужбовців зі служби (крім звільнення через службову невідповідність, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у вигляді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, а також у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) та невикористання ними щорічної основної відпустки за їх бажанням надається невикористана відпустка з наступним звільненням їх зі служби. Датою звільнення військовослужбовця зі служби в такому разі є останній день відпустки. Грошове забезпечення за період цієї відпустки їм виплачується до дня звільнення зі служби включно.

Грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, провадиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день звільнення з військової служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру місячного грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Зі змісту наведених норм Інструкції №638 слідує, що у разі звільнення військовослужбовців (осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом) зі служби та невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток, за їх бажанням надається невикористана відпустка з наступним звільненням їх зі служби, за виключенням осіб, яким не може бути надана невикористана відпустка в силу причин звільнення. Таким особам, за загальним правилом, надається відповідна грошова компенсація за всі дні невикористаної відпустки, яка розраховуються виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день звільнення з військової служби, із визначенням одноденного розміру грошового забезпечення шляхом ділення розміру місячного грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Неможливість нарахування компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки відповідачі обґрунтовують тим, що відповідно до положень п.35.2. Інструкції №638 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, позбавленим військового звання в дисциплінарному порядку, із дня підписання наказу про позбавлення військового звання грошове забезпечення не виплачується (з урахуванням пункту 1.6 розділу I цієї Інструкції). Тобто, внаслідок не отримання позивач, станом на день звільнення, грошового забезпечення, як особа позбавлена військового звання в дисциплінарному порядку.

Проте, суд не погоджується з таким тлумаченням відповідачами норм Інструкції №638 з огляду на те, що вказані норми, не можуть таким чином обмежувати гарантії військовослужбовців, які визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», абз.3 п.14 ст.10-1 якого передбачає виплату компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки.

Разом з тим, відповідно до положень ст.2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 №66 від 11.05.2017р. грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 29.03.2016р. по 03.08.2016р. становить 26485,35 грн., в тому числі за останній місяць, в якому виплачувалося грошове забезпечення липень 2016р. в розмірі 2823,56 грн., з якої і мав бути, на думку суду, обрахований одноденний розмір грошового забезпечення.

Згідно довідки військової частини № НОМЕР_1 , загальна кількість днів невикористаної відпустки ОСОБА_1 основної щорічної відпустки за 2016 рік, сумарно, за період проходження у військових частинках НОМЕР_2 та 3036, складає 23 доби.

Такими чином, компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки має становити 2164,73 грн. (23 днів х (2823,56 грн. / 30 календарних днів), яка і підлягає стягненню на користь позивача з Військової частини НОМЕР_1 .

Керуючись ст.ст. 160-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки в розмірі 2164,73 грн.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення. Якщо проголошено вступну та резолютивну частину постанови або справу розглянуто у порядку письмового провадження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її отримання у разі неподання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий суддя Судді Д.В. Сидоренко О.В. Кононенко І.О. Верба