Справа № 404/4509/17
Суддя: Галаган О. В.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/4509/17
Номер провадження 2-а/404/465/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Галагана О.В.,

при секретарі Туровської О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського ОСОБА_2 в Кіровоградській області ОСОБА_3, третя особа: Управління патрульної поліції в м. Кропивницький ДППпро скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1звернувся до суду з вище вказаним адміністративним позовом, відповідно до якого просив:

- визнати протиправними дії поліцейського ОСОБА_2 в Кіровоградській області ОСОБА_3 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього на місці зупинки транспортного засобу 20.06.2017 року;

- скасувати постанову поліцейського ОСОБА_2 в Кіровоградській області ОСОБА_3 серії БР № 285464 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП.

В обґрунтування адміністративного позову зазначено, що 20.06.2017 року відповідачем було винесено постанову серії БР № 285464 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 510 грн., оскільки до змісту постанови позивач керував транспортним засобом з перевантаженням на одну вісь.

Зазначена постанова на думку позивача за порядком винесення, формою та змістом не відповідає вимогам закону та дійсним обставинам справи, оскільки при першому зважуванні ваговимірювальний пристрій показав наступні результати: вісь № 1 6360 кг., вісь № 2- 12100 кг., вісь № 3 6960 кг., вісь № 4 6760 кг., вісь № 5-7080 кг. При цьому, зважування показало суттєві розбіжності в навантаженні на праві та ліві колеса кожної осі.

Відповідно до ТТН № 517 від 19.06.2017 року, позивач перевозив олію соняшникову наливом, тобто рідкий вантаж. Особливості рідкого вантажу є те, що він самостійно рівномірно розтікається по всій поверхні ємності (в даному випадку цистерни).

Тому, позивач вважає, що такі суттєві розбіжності в показниках при зважуванні свідчать про те, що зважування проводилось з порушеннями, про що він повідомив керівництву підприємства про складання відносно нього протоколу. В звязку з чим, на місце складання протоколу прибув керівник підприємства, який попросив провести повторне зважування. При повторному зважуванні ваговимірювальний пристрій показав наступні результати: вісь № 1 6500 кг., вісь № 2- 11900 кг., вісь № 3 8400 кг., вісь № 4 5700 кг., вісь № 5-4080 кг. Тобто ваговимірювальний пристрій показав зовсім інші результати. При цьому, знову виникла різниця між навантаженням на праві та ліві колеса. Зазначені розбіжності свідчать про не конкретно проведене зважування.

Таким чином, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач надав до суду заяву, відповідно до якої просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач та представник третьої особи, який залучений до участі у справі ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.10.2017 року, про розгляд справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не відомо.

В силу ч. 4 ст. 128 КАС України, суд вважає, що справу можливо вирішити за відсутності відповідача, який є субєктом владних повноважень, на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.06.2017 року відповідачем поліцейським ОСОБА_2 в Кіровоградській області ОСОБА_3складено постанову про адміністративне правопорушення серії БР № 285464, якою притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху та накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 510 грн., а саме за те, що він 20.06.2017 року о 08 год. 25 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_1 на Н/ДН 1475 км., перевозив вантаж (олія соняшникова), якою навантаження перевищує нормативи вагових параметрів Т.З. 11 т.-12 т. 100 кг., перевищення 1 т. 100 кг. на одинарну вісь, чим порушив п.п. 22.5 ПДР України (а.с. 4).

Відповідно до ТТН № 517 від 19.06.2017 року, позивач перевозив олію соняшникову наливом, тобто рідкий вантаж (а.с. 5).

Згідно роздруківки ваговимірювальний пристрій показав наступні результати: вісь № 1 6360 кг., вісь № 2- 12100 кг., вісь № 3 6960 кг., вісь № 4 6760 кг., вісь № 5-7080 кг., ваговимірювальний пристрій показав наступні результати: вісь № 1 6500 кг., вісь № 2- 11900 кг., вісь № 3 8400 кг., вісь № 4 5700 кг., вісь № 5-4080 кг.(зворот а.с. 4).

Відповідно ст. 132-1 КУпАП, порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно до п.1.10 ПДР України габаритно-ваговий контроль це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю;- перешкода для руху - нерухомий об'єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об'єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

Відповідно до п.2.4-2 ПДР України у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Згідно з п. 22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Виходячи із норм викладених в ст. 71 КАС України встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається порушник, чи встановлених останнім доводів.

Незважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідачем не надана оцінка запереченням позивача при розгляді справи.

Позивачем заперечується факт порушення ним п. 22.5 Правил дорожнього руху України, яким встановлені правила дорожнього перевезення вантажів щодо їх габаритів та навантаження на вісь транспортних засобів.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень в порушення зазначених вище вимог Закону щодо обов'язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови по справі про адміністративне правопорушення, не було надано суду будь-яких доказів на доведення законності складеної постанови, не доведено факту наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, не було надано суду заперечень на позов, матеріалів, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, як і не було надано суду відомостей про значні розбіжності при повторному переважуванні транспортного засобу, доводи позивача про несправність ваговимірювального пристрою не було спростовано в судовому засіданні.

За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити позов в частині скасування постанови, оскільки підставою для скасування оскаржуваної постанови є недоведеність під час судового розгляду вини позивача.

Проте, суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги позивача про визнання протиправними дії поліцейського ОСОБА_2 в Кіровоградській області ОСОБА_3 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього на місці зупинки транспортного засобу 20.06.2017 року, тому суд скасовує постанову не з підстав протиправних дій, а з підстав не надання доказів вини позивача в суді.

Щодо питання складення працівником поліції постанови про притягнення до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення, то суд зазначає наступне.

Випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими законом особами розглядати про адміністративні правопорушення на місці вчинення правопорушення визначені ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративне правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП. Розгляд справ про адміністративні правопорушення за місцем вчинення правопорушення в контексті ст. 276 КУпАП необхідно розуміти як розгляд справ за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, юрисдикція якого поширюється на відповідну адміністративно-територіальну одиницю.

В силу положень ст. 254, 258 КУпАП, ст. 4 розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі .

Тому, суд не вбачає протиправності дій відповідача щодо розгляду адміністративного правопорушення на місці вчинення правопорушення.

За вказаного, адміністративний позов підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 251, 280, 283, 293 КУпАП, ст. 71, 72, 158, 163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського ОСОБА_2 в Кіровоградській області ОСОБА_3, третя особа: Управління патрульної поліції в м. Кропивницький ДППпро скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову по справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 285464 від 20.06.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі, протягом десяти днів з дня проголошення постанови суду, апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Кіровограда, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_4