Справа № 817/362/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Комшелюк Т.О.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"15" листопада 2017 р. Справа № 817/362/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

Моніча Б.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "12" червня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Начальника відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України департаменту виконавчої служби , третя особа: Головний державний виконавець відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сивокозов О.М. про скасування повідомлення

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Начальника відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України департаменту викон служби, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинення певних дій.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31 грудня 2016 року відповідачем винесене повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання №660/18 від 12.12.2016. Таке повідомлення позивач вважає неправомірним з тих підстав, що його вимога належить до трудових правовідносин, а тому він не має додавати до заяви про примусове виконання рішення квитанцію про сплату авансового внеску. 31.12.2016 року позивач направив відповідачу скаргу на протиправні дії державного виконавця. Жодних повідомлень про розгляд такої скарги йому не надходило і 07.02.2017р. останній повторно звернувся до відповідача з вимогою про розгляд його скарги та відповіді так і не отримав, в зв'язку з чим і подав позов до суду.

До початку розгляду справи по суті позивач подав заяву про зміну предмету адміністративного позову в якій просив лише скасувати повідомлення відповідача про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання №660/18 від 12.12.2016.

В судовому засіданні судом на підставі ст. 52, 181 КАС України, за згодою позивача допущено заміну неналежного відповідача - начальника відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на належного відповідача - Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 12.06.2017 р. позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано повідомлення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 12.12.2016 №660/18 в повному обсязі.

Присуджено на користь позивача ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вимога позивача у виконавчому документі не стосується трудових правовідносин, а відтак позивач повинен сплатити авансовий внесок за примусове виконання рішення, отже повідомлення про повернення виконавчого документу винесене у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 14.09.2015 року задоволено позовні вимоги позивача щодо визнання протиправною відмову прокуратури Запорізької області у видачі довідки про середньомісячний заробіток станом на 15.07.2015 та зобов'язано прокуратуру Запорізької області видати ОСОБА_3 довідку про розмір середньомісячного заробітку станом на 15.07.2015. Рішення суду набрало законної сили 28.01.2016 (а.сп.6-7).

В подальшому, 22.11.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа, виданого у адміністративній справі №817/2231/15 за позовом ОСОБА_3 до прокуратури Запорізької області про визнання не чинним рішення та зобов'язання вчинити певні дії (а.сп.8).

Однак, 12.12.2016 р. відповідач прийняв повідомлення про повернення документу стягувачу без прийняття до виконання (а.сп.5).

31.12.2016 ОСОБА_3 подав скаргу на дії державного виконавця, а 07.02.2017 подав запит відповідачу на неотримання відповіді за результатами розгляду скарги від 31.12.2016 (а.сп.9-10).

Вважаючи повідомлення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 12.12.2016 №660/18 протиправним ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про його скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 12.12.2016 №660/18 Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України діяв протиправно та в супереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а тому вказане повідомлення підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-УІІІ від 02.06.2016 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон №1404), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як визначено статтею 2 вказаного Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов'язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об'єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Суд вірно вказав, що початок примусового виконання рішення здійснюється у відповідності з нормою ст.26 Закону №1404, зокрема, в даному випадку за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404).

Одночасно, до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (ч.2 ст.26 Закону №1404).

В той же час зазначеною нормою встановлено, що від сплати авансового внеску звільняються стягувачі, зокрема, за рішеннями про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

Дослідивши обставини справи, суд першої інстанції вірно вказав, що вимогою позивача за виконавчим документом є отримання довідки про середньомісячний заробіток.

В силу положень ст.49 Кодексу Законів про працю України обов'язок щодо надання такої довідки покладений на власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації з якими перебуває (перебував) у трудових правовідносинах.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аналізуючи вказані правові норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивача щодо надання такої довідки випливає саме із трудових правовідносин, тобто позивач, до заяви про примусове виконання рішення не має подавати квитанцію про сплату авансового внеску у відповідності до ч.2 ст.26 Закону №1404, оскільки цією ж статтею звільнений від його сплати, а відтак доводи представника відповідача щодо протилежного є помилковими.

В силу вимог ст. 94 КАС України судом правомірно здійснено розподіл судових витрат.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

З огляду на викладене, постанову прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. У доводах апеляційної скарги відсутнє належне обгрунтування підстав для скасування постанови, а наведені доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "12" червня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

Б.С. Моніч

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Начальник відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України департаменту викон служби вул. Городецького 13,м. Київ 1,01001

4-третій особі: Головний державний виконавець відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сивокозов О.М. - вул. Городецького 13,м. Київ 1,01001,