Справа № 205/4803/17
Суддя: Остапенко Н. Г.
Дата ухвалення: 2017-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

13.10.2017 Єдиний унікальний номер 205/4803/17
Єдиний унікальний номер 205/4803/17
Номер провадження 2а/205/185/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2017 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., при секретарі Шевцовій М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Дніпрі про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в м. Дніпрі про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16 липня 2017 року інспектором Управління патрульної поліції у місті Дніпро ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАА № 126040, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень за адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, в якій вказано, що 16 липня 2017 року о 15.15 год. керуючи автомобілем «Кіа Соренто», номерний знак НОМЕР_1, по вул. Шинна в м. Дніпрона перехресті з вул. Запорізьке шосе порушив п. 16.1 Правил дорожнього руху України, здійснив проїзд на заборонений червоний сигнал світлофору.

Після чого, інспектор виніс постанову серії ЕАА № 126040 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вважає дану постанову незаконною, оскільки справу було розглянуто на місці зупинки транспортного засобу та одразу склавши постанову, інспектор Демченко Л.О. не надала можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі.

На підставі вищезазначеного просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 126040 від 16.07.2017 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Представник позивача ОСОБА_3 письмово просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надали письмові заперечення на адміністративний позов, позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що 16 липня 2017 року інспектором Управління патрульної поліції у місті Дніпро ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАА № 126040, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень за адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, в якій вказано, що 16 липня 2017 року о 15.15 год. керуючи автомобілем «Кіа Соренто», номерний знак НОМЕР_1, по вул. Шинна в м. Дніпрона перехресті з вул. Запорізьке шосе порушив п. 16.1 Правил дорожнього руху України, здійснив проїзд на заборонений червоний сигнал світлофору.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Відповідно до п.п. 16.1 ПДР України перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора чи регулювальника, вважається регульованим. На такому перехресті знаки пріоритету не діють.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. (далі - ПДР) відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частина друга статті 122 КУпАП передбачає порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозаписучих засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з цим, відповідачем будь-яких доказів щодо правомірності винесення зазначеної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надано, будь які докази, що підтверджують вину позивача у вчиненні вказаного в постанові правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За змістом ст. 293 КУпАП під час розгляду позову перевіряється законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймається одне з таких рішень: залишення постанови без зміни; скасування постанови і надсилання справи на новий розгляд; скасування постанови і закриття справи; зміна заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Судом було досліджено диск з відеозаписом з автомобільного реєстратора патрульного автомобіля, однак з відеозапису неможливо встановити, що саме транспортний засіб «Кіа Соренто», номерний знак НОМЕР_1під кермуванням ОСОБА_1 здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідачем не було надано суду доказів на підтвердження правомірності винесення постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі ст. 94 КАС України, у звязку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку що судові витрати по справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 8-11, 17, 18, 71, 86, 94, 159-167, 171-2 КАС України, ч. 2 ст. 122 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Дніпрі про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 126040 від 16.07.2017 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Г. Остапенко