Справа № 819/1433/16
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/7517/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

позивача ОСОБА_1,

представника апелянтів ОСОБА_2,

представника Шумської міської ради ОСОБА_3,

представника ТзОВ «Шумськ-інвест» ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_5 до Шумської міської ради, Шумської районної державної адміністрації, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Шумськ-інвест» про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2016 року ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_5 звернулися в суд з адміністративним позовом до Шумської міської ради, Шумської районної державної адміністрації, в якому просили скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Шумського районного управління юстиції Тернопільської області ОСОБА_3 № 6771755 від 15 жовтня 2013 року про державну реєстрацію 11 жовтня 2013 року за територіальною громадою м. Шумськ в особі Шумської міської ради права комунальної власності на земельну ділянку, що розташована за адресою з інформаційної довідки від 27 травня 2016 року Тернопільська область, Шумський район, м. Шумськ, вул. Ринкова площа, 34, кадастровий номер земельної ділянки :01:005:0068.

На обґрунтування позовних вимог зазначають, що державним реєстратором здійснено реєстрацію права власності за Шумською міською радою з порушеннями процедури, передбаченої Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Крім цього, вважають, що при реєстрації права власності до спірної земельної ділянки, державним реєстратором протиправно було включено земельні ділянки, на яких знаходились обєкти нерухомого майна позивачів.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 травня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що відповідачем державна реєстрація права територіальної громади на земельну ділянку, яка сформована із земель комунальної власності здійснювалась в межах повноважень, у спосіб та на підставі чинного законодавства.

Не погодившись з прийнятою постановою, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якій просили скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовують тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначають, що державним реєстратором протиправно здійснено реєстрацію права власності за Шумською міською радою, оскільки за адресою «вул. Ринкова площа, 34» знаходяться обєкти нерухомого майна, які належать як позивачам, так і іншим особам. Також зазначають, що не погоджуються з висновками суду першої інстанції про те, що у даному спірному випадку мала місце не первинна реєстрація права власності, а відтак відповідач - Шумська міська рада мала звернутися до реєстраційної служби з завою про реєстрацію права власності. Крім цього вказують, що судовими рішеннями встановлено порушення вимог законодавства України при реєстрації договору оренди за Товариством з обмеженою відповідальністю «Шумськ-Інвест».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представника апелянтів, представника Шумської міської ради та представника третьої особи, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 10 жовтня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Шумськ Інвест» звернулося до реєстраційної служби Шумського районного управління юстиції для реєстрації договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0068 в Державному реєстрі речових прав.

15 жовтня 2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Шумського районного управління юстиції Тернопільської області ОСОБА_3 прийнято рішення № 6772206 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого вирішено провести державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки з реєстраційним номером 58, що розташована за адресою: Тернопільська обл., Шумський р-н., м. Шумськ, вул. Ринкова площа, буд. 34, кадастровий номер земельної ділянки :01:005:0068 за субєктом ТОВ «Шумськ-Інвест», податковий номер 34043073

15 жовтня 2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Шумського районного управління юстиції Тернопільської області ОСОБА_3 прийнято оскаржуване рішення № 6771755 про державну реєстрацію за територіальною громадою м. Шумськ в особі Шумської міської ради права комунальної власності на земельну ділянку, що розташована за адресою з інформаційної довідки від 27 травня 2016 року Тернопільська область, Шумський район, м. Шумськ, вул. Ринкова площа, 34, кадастровий номер земельної ділянки :01:005:0068.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог, а відтак правомірність дій державного реєстратора при здійсненні реєстрації права власності на земельну ділянку за Шумською міською радою..

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень є Закон України від 01 липня 2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону №1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 8 Закону №1952-IV орган державної реєстрації проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Згідно ч.2 ст. 9 Закону №1952-IV державний реєстратор прав на нерухоме майно встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Частина друга статті 9 Закону України № 1952-ІV передбачає прямий обов'язок державного реєстратора під час розгляду заяви про реєстрацію встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону ; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 1952 -IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону ; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з частиною четвертою статті 15 Закону № 1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до абзацу сьомого частини першої статті 16 Закону № 1952-IV у разі здійснення державної реєстрації речових прав на земельні ділянки, похідних від права власності, за відсутності державної реєстрації права власності держави чи територіальної громади на зазначені земельні ділянки, відповідний орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування зобов'язаний одночасно подати до органу державної реєстрації прав чи державному кадастровому реєстратору відповідну заяву про державну реєстрацію права власності держави чи територіальної громади на зазначені земельні ділянки. Рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у користування (постійне користування, оренда, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) вважається заявою про здійснення державної реєстрації права власності держави чи територіальної громади на зазначену земельну ділянку.

Згідно частини 1 статті 19 Закону №1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Статтею 4-1 Закону №1952 передбачені особливості державної реєстрації речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності.

Так, згідно з ч. 1 ст. 4-1 Закону №1952 рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про передачу земельних ділянок у власність або користування (постійне користування, оренда, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) приймається без здійснення державної реєстрації права держави чи територіальної громади на такі земельні ділянки, крім випадків, коли право власності на земельні ділянки державної або комунальної власності вже зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 4-1 Закону №1952 державна реєстрація права держави чи територіальної громади на земельні ділянки, які сформовані із земель державної чи комунальної власності, здійснюється після затвердження в порядку, встановленому Земельним кодексом України, документації із землеустрою, за якою здійснено таке формування, одночасно із державною реєстрацією похідного речового права на такі земельні ділянки (постійне користування, оренда, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут), крім випадків, коли рішенням відповідного органу про затвердження документації із землеустрою передбачено здійснення державної реєстрації переходу права власності на земельні ділянки.

Згідно ч. 4 ст. 4-1 Закону №1952 при поновленні або внесенні змін до договорів суперфіцію, емфітевзису, сервітуту, оренди земельних ділянок державної чи комунальної власності, право держави чи територіальної громади на які не зареєстровано відповідно до цього Закону, державна реєстрація права власності здійснюється одночасно з державною реєстрацією права користування (сервітут), права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), права забудови земельної ділянки (суперфіцій), права оренди земельної ділянки.

Частиною 5 ст. 4-1 Закону №1952 передбачено, що при наданні у постійне користування земельних ділянок державної чи комунальної власності, право держави чи територіальної громади на які не зареєстровано відповідно до цього Закону, державна реєстрація права власності здійснюється одночасно з державною реєстрацією права постійного користування такими земельними ділянками.

Законом №1952 встановлено обов'язковість проведення державної реєстрації права власності держави чи територіальної громади на земельну ділянку, яка сформована із земель державної чи комунальної власності, за відсутності такої реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), одночасно з державною реєстрацією речового права на таку земельну ділянку, що є похідним від права власності. При цьому, документи для державної реєстрації права власності та іншого речового права подаються виключно до органу державної реєстрації прав чи державному кадастровому реєстратору, у тому числі у разі нотаріального посвідчення договору, за яким виникає речове право на земельну ділянку.

З матеріалів справи слідує, що згідно рішення Господарського суду Тернопільської області №6/82-1471 від 12 серпня 2009 року між Шумською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шумськ-Інвест» укладено договір оренди земельної ділянки комунальної форми власності кадастровий номер :01:005:0068, що знаходиться за адресою м.Шумськ, вул.Ринкова площа 34.

10 жовтня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Шумськ Інвест» звернулося до реєстраційної служби Шумського районного управління юстиції для реєстрації договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0068 в Державному реєстрі речових прав.

15 жовтня 2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Шумського районного управління юстиції Тернопільської області ОСОБА_3 прийнято рішення № 6772206 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого вирішено провести державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки з реєстраційним номером 58, що розташована за адресою: Тернопільська обл., Шумський р-н., м. Шумськ, вул. Ринкова площа, буд. 34, кадастровий номер земельної ділянки :01:005:0068 за субєктом ТОВ «Шумськ-Інвест», податковий номер 34043073.

Також, 15 жовтня 2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Шумського районного управління юстиції Тернопільської області ОСОБА_3 прийнято оскаржуване рішення № 6771755 про державну реєстрацію за територіальною громадою м. Шумськ в особі Шумської міської ради права комунальної власності на земельну ділянку, що розташована за адресою з інформаційної довідки від 27 травня 2016 року Тернопільська область, Шумський район, м. Шумськ, вул. Ринкова площа, 34, кадастровий номер земельної ділянки :01:005:0068.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, підставою для прийняття оскаржуваного рішення державного реєстратора про державну реєстрацію за територіальною громадою м. Шумськ в особі Шумської міської ради права комунальної власності на спірну земельну, крім заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень директора ТОВ «Шумськ-Інвест» ОСОБА_7 від 11 жовтня 2013 року, були договір оренди землі від 30 червня 2009 року, зареєстрований у Шумському районному відділі Центру державного земельного кадастру 15 грудня 2009 року, рішення господарського суду Тернопільської області від 12 серпня 2009 року у справі № 6/82-1471 за позовом ТОВ «Шумськ-Інвест» до Шумської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Шумське районне споживче товариство, яким визнано укладеним договір земельної ділянки, а також витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-013 від 28 серпня 2013 року на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0068.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність здійснення державним реєстратором реєстрації права власності за Шумською міською радою, оскільки у даному випадку проводилась не первинна державна реєстрація іншого речового права (права оренди) на земельну ділянку, а дане право власності на спірну земельну ділянку за Шумською міською радою вже було зареєстроване в Державному реєстрі земель 15 грудня 2009 року за реєстраційним номером 92 реєстратором - Шумським районним відділом Центру державного земельного кадастру, про що зазначено у Витязі з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 10857147 від 15 жовтня 2013 року у графі про реєстрацію до 01 січня 2013 року.

На переконання колегії суддів, такі дії державного реєстратора узгоджуються з вимогами зазначених вище статтей 16 та 4-1 Закону №1952, що є спеціальними при здійсненні реєстрації речових прав на спірну земельну ділянку комунальної власності.

При цьому колегія суддів зазначає, що вичерпний перелік підстав для відмови у здійсненні державної реєстрації прав та їх обтяжень визначений в статті 24 Закону №1952. Зокрема, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують (п. 4 ч. 1 вказаної статті); заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених ст. 4-2 та ч. 9 ст. 15 цього Закону (п. 5-2 ч. 1 вказаної статті).

Однак, позивачами не наведено правових підстав, які згідно Закону могли б бути підставою для відмови державного реєстратора у здійсненні державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Крім того, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції стосовно правомірності дій державного реєстратора при прийнятті спірного рішення з огляду на чинність на момент реєстрації усіх документів, що були надані заявником.

Доводи апелянта в частині наявності порушень законодавства при державній реєстрації оренди землі за Товариством з обмеженою відповідальністю «Шумськ Інвест», колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі були встановленні судовими рішеннями в 2014 році, тобто після прийняття оскаржуваного рішення.

Також колегія суддів вважає безпідставними посилання позивачів на існування інших судових рішень у справах за позовами позивачів, оскільки такі не стосуються предмету спору у цій справі.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що у даному випадку державним реєстратором ОСОБА_3 на підставі поданих документів було внесено відомості до Державного реєстру речових прав в порядку, що передбачено законодавством, яке набуло чинності з 01 січня 2013 року, а відтак наведеним спростовуються доводи апелянта в частині наявності обовязку у Шумської міської ради звертатись до реєстратора з заявою про реєстрацію права власності.

Отже, виходячи зі змісту фактичних обставин справи та зумовленого ними оспореного правозастосування, колегія суддів вважає, що рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності Шумської міської ради на спірну земельну ділянку на момент його прийняття відповідало вимогам Закону.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 травня 2017 року у справі № 819/1433/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_8
судді ОСОБА_9
ОСОБА_10

Повний текст судового рішення виготовлено 17 листопада 2017 року.