Справа № 569/17555/17
Суддя: Харечко С.П.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2017 року м.Рівне

Рівненький міський суд Рівненської області в складі:

Головуючого судді - Харечка С.П.

при секретарі - Левчук Д.О.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області до ОСОБА_2 про затримання громадянина Російської Федерації та поміщення його до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства,які незаконно перебувають на території України строком на 6 місяців і його примусове видворення з території України ,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з адміністративним позовом до громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 про затримання та поміщення його до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України строком на 6 місяців і його примусового видворення з території України звернувся представник Управління державної міграційної служби України в Рівненській області.

В обгрунтування позову вказують, щона виконання наказу МВС № 824 від 04.10.2017 та доручення ДМС України № Д-156/2.1-17 від 12.10.2017 про проведення на території області цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою "Мігрант" 09.11.2017 спільно з працівниками Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в с. Бережниця Дубровицького району Рівненської області встановлений громадянин Російської Федерації - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 який з 05.05.2016 ухиляється від виїзду з держави після прийняття рішення щодо примусового повернення з України. ОСОБА_2 прибув на територію України 05.04.2013 по паспортному документу НОМЕР_1 виданому 18.10.1988 ВВВ Старооскольським райвиконкомом Белгородскої області. Вказують, що іноземець прибув в Україну до співмешканки в село Підлісне Дубровицького району, але постійного місця проживання не має. Офіційно не працевлаштований, законні джерела існування відсутні. 14.09.2011 року іноземець був засуджений Сарненським районним судом Рівненської області за ст. 121 ч.2 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі. 25.01.2016 року ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області був звільнений від відбуття покарання на не відбутий термін-2 роки 4 місяці 6 днів. Після звільнення іноземець до компетентних органів за продовженням реєстрації не звернувся, чим порушив правила проживання в Україні. 25.03.2016 року ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП за порушення правил перебування на території України. За наслідками розгляду протоколу на іноземця накладений штраф в розмірі 510 грн. та попереджено про необхідність в добровільному порядку залишити територію України. 05.04.2016 року керуючись ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» завідувачем Дубровицького PC УДМС України в Рівненській області ОСОБА_5 прийнято рішення про примусове повернення за межі України громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 та зобов'язано його покинути територію України у термін до 05.05.2016. Того ж дня іноземцю вручено копію рішення про примусове повернення та роз'яснено про необхідність звернення до компетентних органів Російської Федерації для отримання довідки на повернення та про те, що у разі невиконання рішення про примусове повернення його буде видворено за межі України у примусовому порядку. Вказані рішення іноземцем не оскаржувалися і на даний час є чинними. 05.05.2016 року закінчився дозволений строк перебування громадянина Російської Федерації ОСОБА_2, проте іноземець не покинув територію України, оскільки не бажає залишити Україну і свідомо ухиляється від виїзду. Таким чином з вищезазначеної дати іноземець вважається таким, що знаходиться в державі Україна на нелегальному положенні. Відповідно до доповідної записки завідувача Дубровицького PC УДМС України в Рівненській області ОСОБА_5 від 16.11.2017 року ОСОБА_2 не має визначеного місця проживання (бомжує), раніше судимий, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, ніде не працює, веде асоціальний спосіб життя. Територію України не покинув і в державі перебуває на нелегальному положенні. Невиконання рішення про примусове повернення мотивує відсутністю коштів. Законні джерела існування в Україні у іноземця відсутні, підстав для подальшого його перебування на території держави не має. Фактично іноземець ухиляється від виїзду з території України. У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 ухиляється від виїзду з України після прийняття рішення про його примусове повернення і вчинені ним дії порушують порядок перебування іноземця на території України, УДМС України в Рівненській області вважає за необхідне прийняти рішення про видворення його в примусовому порядку за межі України як особу, яка добровільно не виконує рішення суб'єкта владних повноважень. Також, оскільки іноземець, який з 05.05.2016 року незаконно перебуває на території України після закінчення дозволеного строку перебування, продовжує злісно ухилятися від обов'язку покинути територію України після прийняття УДМС 05.04.2016 рішення про примусове повернення за межі України у термін до 05.05.2016 та не має документа, що дає право на виїзд з України, не вживає заходів для отримання такого документа (посвідчення на повернення), то є обгрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_2 ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення та перешкоджатиме процедурі видворення, у зв'язку з цим вони звернулись до суду із позовною заявою про затримання іноземця з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства строком на 6 місяців, які незаконно перебувають в Україні з метою вжиття заходів щодо його документування та забезпечення проведення процедури видворення його в примусовому порядку за межі України.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в адміністративному позові, просить суд їх задоволити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 заперечували проти задоволення позовних вимог. Відповідач пояснив, що він прибув на територію України ще в 2000 році, дохід отримував від тимчасових заробіток, офіційно не працює, перебував в місцях позбавлення волі, майна на території України немає, спільних дітей з цивільною дружиною немає. Вказує, що на даний час перебуває лікується. Також, зазначав, що немає наміру виїздити за межі України.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За правилами частини шостої статті 6 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист в адміністративних справах, що і громадяни України.

Згідно з ч. 4 ст. 50 Кодексу адміністративного судочинства України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Судом встановлено, що на виконання наказу МВС № 824 від 04.10.2017 та доручення ДМС України № Д-156/2.1-17 від 12.10.2017 про проведення на території області цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою "Мігрант" 09.11.2017 спільно з працівниками Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в с. Бережниця Дубровицького району Рівненської області встановлений громадянин Російської Федерації - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 який з 05.05.2016 ухиляється від виїзду з держави після прийняття рішення щодо примусового повернення з України.

ОСОБА_2 прибув на територію України 05.04.2013 року по паспортному документу НОМЕР_1 виданому 18.10.1988 ВВВ Старооскольським райвиконкомом Белгородскої області.

14.09.2011 року іноземець був засуджений Сарненським районним судом Рівненської області за ст. 121 ч.2 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі.

25.01.2016 року ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області був звільнений від відбуття покарання на не відбутий термін-2 роки 4 місяці 6 днів.

Після звільнення іноземець до компетентних органів за продовженням реєстрації не звернувся, чим порушив правила проживання в Україні.

25.03.2016 року ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП за порушення правил перебування на території України. За наслідками розгляду протоколу на іноземця накладений штраф в розмірі 510 грн. та попереджено про необхідність в добровільному порядку залишити територію України.

05.04.2016 року керуючись ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» завідувачем Дубровицького PC УДМС України в Рівненській області ОСОБА_5 прийнято рішення про примусове повернення за межі України громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 та зобов'язано його покинути територію України у термін до 05.05.2016. Того ж дня іноземцю вручено копію рішення про примусове повернення та роз'яснено про необхідність звернення до компетентних органів Російської Федерації для отримання довідки на повернення та про те, що у разі невиконання рішення про примусове повернення його буде видворено за межі України у примусовому порядку.

Вказані рішення іноземцем не оскаржувалися і на даний час є чинними.

05.05.2016 року закінчився дозволений строк перебування громадянина Російської Федерації ОСОБА_2, проте іноземець не покинув територію України, оскільки не бажає залишити Україну і свідомо ухиляється від виїзду. Таким чином з вищезазначеної дати іноземець вважається таким, що знаходиться в державі Україна на нелегальному положенні.

Відповідно до доповідної записки завідувача Дубровицького PC УДМС України в Рівненській області ОСОБА_5 від 16.11.2017 року ОСОБА_2 не має визначеного місця проживання (бомжує), раніше судимий, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, ніде не працює, веде асоціальний спосіб життя. Територію України не покинув і в державі перебуває на нелегальному положенні.

Відповідно до частини 4 статті 30 Закону України Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України.

Згідно ч. 7 ст.183-7 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

Згідно Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №353/271/150 від 23 квітня 2012 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119, контроль за дотриманням іноземцями та особами без громадянства вимог законодавства здійснюють в межах своєї компетенції територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, до повноважень яких віднесено прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.

Особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Щодо відповідача, обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", та унеможливлюють примусове видворення за межі України не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, а позов таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9,11,17,18,71,94,160-163,183-5,186 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області до ОСОБА_2 про затримання громадянина Російської Федерації та поміщення його до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства,які незаконно перебувають на території України строком на 6 місяців і його примусове видворення з території України - задоволити.

Затримати громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та помістити його до Волинського пункту тимчасово перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України строком на шість місяців і надати дозвіл на його примусове видворення з території України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Житомирського апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Харечко С.П