Справа № 522/15601/17
Суддя: Бойчук А. Ю.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/522/1827/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Бойчука А.Ю.

при секретарі Іскрич В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергосила 52» до Інспектора 2 батальйону 2 роти лейтенанта поліції Управління патрульної поліції у м. Одеса Сидорова Андрія Володимировича, Інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Одеса Департамент патрульної поліції капітана поліції Авдієвської Олени Михайлівни, третя особа: Управління патрульної поліції м. Одеси Департаменту патрульної поліції визнання неправомірних дій, скасування акту та постанови та відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Представник ТОВ "Енергосила 52" звернувся до суду з позовом до інспектора патрульної поліції 2-ї роти 2-го батальйону УПП у м. Одесі ДПП Сидорова А.В., інспектора патрульної поліції 3-ї роти 1-го батальйону УПП у м.Одесі ДПП Авдієвської О.М. про скасування постанови серії ЕАА №142400 від 11.08.2017 року у справі про адміністративне правопорушення та визнання дій протиправними.

Представник позивача мотивує позов тим, що зупинка робітника ТОВ "Енергосила 52" ОСОБА_3 була аварійна, так як його самопочуття значно погіршилось, він був змушений зупинитись та направитись за ліками до найближчої аптеки.

Представник позивача ТОВ "Енергосила 52" - ОСОБА_4 (за довіреністю від 10 серпня 2017 р.) звернувся до суду із заявою про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачі: інспектор патрульної поліції 2-ї роти 2-го батальйону УПП у м. Одесі ДПП Сидоров А.В., інспектор патрульної поліції 3-ї роти 1-го батальйону УПП у м.Одесі ДПП Авдієвська О.М. в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління патрульної поліції надав суду заперечення проти позову та звернувся із клопотанням про проведення судового засідання без фіксації судового процесу згідно з частиною 1 ст. 41 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволені позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що робітник позивача ТОВ "Енергосила 52" - ОСОБА_3 здійснив стоянку транспортного засобу ЗАЗ SENS д.н.з. НОМЕР_1 в м. Одеса, на вул. Велика Арнаутська, 23/1 з порушенням п.п. 15.9 (г) та п.п. 15.9 (г), безпосередньо на пішохідному переході та ближче 10 м від перехрестя з вул. Вячеслава Чорновола, чим суттєво перешкоджав іншим учасникам дорожнього руху та його безпеці, вчиив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Власника транспортного засобу було встановлено згідно бази даних МВС України. Враховуючи виявлене правопорушення, а також те, що з власником транспортного засобу не можливо було зв'язатися для усунення суттєвого перешкоджання безпеці дорожнього руху, 10.08.2017 року о 14.35 год. інспектор 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції Авдієвська О.М. у присутності двох свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 здійснила огляд та тимчасово затримала належний ТОВ "Енергосила 52" транспортний засіб ЗАЗ SENS д.н.з. НОМЕР_1, про що складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

На підставі вказаного акту транспортного засобу 11.08.2017 року у відношенні робітника ТОВ "Енергосила 52" ОСОБА_3 інспектор 2-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції Сидоров А.В. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 142400, з фабули якої вбачається, що 10.08.2017 року о 14:00 год. позивач в м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 23/1 здійснив зупинку та стоянку, чим суттєво заважав руху іншим учасникам дорожнього руху, у зв`язку із чим ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП. Вказаною постановою на позивача накладено штраф у розмірі 510, 00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст.122 КпАП України передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У відповідності до п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.15.9 ПДР зупинка забороняється: г) на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Відповідно до п.15.9 ПДР Зупинка забороняється: ґ)на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Відповідно до п.1.10 ПДР перехрестя- місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

На перехресті з круговим рухом встановлюється наказовий дорожній знак 4.10 «Круговий рух», який вимагає об'їзду клумби (центрального острівця) в напрямку, показаному стрілками на перехресті з круговим рухом. Інформує водіїв про те, що рух дозволяється на перехресті, розташованому за знаком, тільки в зазначеному стрілками напрямку.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається з пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, автомобіль НОМЕР_2 ТОВ "Енергосила 52" був припаркований у такий спосіб, що суттєво заважав іншим учасникам дорожнього руху та його безпеці.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Факт порушення ПДР робітником ТОВ "Енергосила 52" ОСОБА_3 також підтверджується фотографіями з місця розташування транспортного засобу ЗАЗ SENS д.н.з. НОМЕР_3.

Позивач в своєму позові посилається на здійснення ним аварійної зупинки автомобіля, хоча Правила дорожнього руху не містять терміну «аварійна зупинка», натомість вживається термін «вимушена зупинка». ОСОБА_3 зазначив, що здійснив зупинку автомобіля через погане самопочуття, проте жодного доказу з цього приводу не надано.

У розумінні пункту 1.10 Правил дорожнього руху вимушена зупинка - це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Згідно пункту 15.14 Правил дорожнього руху у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9 - 9.11 цих Правил (ввімкнути аварійну світлову сигналізацію (п. 9.9), разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними (п. 9.10).

Вказаними пунктами передбачено ввімкнення аварійної світлової сигналізації та установку знака аварійної зупинки у разі вимушеної зупинки на дорозі в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 метрів.

Обмежена оглядовість дороги в даному місці підтверджується поясненнями позивача, який зазначив, що внаслідок значного скупчення транспортних засобів мав змогу зупинитись лише в певному місці.

Як вбачається з фотографій з місця події цих вимог ПДР водій ОСОБА_3 також не дотримався.

Невжиття позивачем жодних заходів за умови обмеженої оглядовості дороги, вказує на необґрунтованість його пояснень щодо вимушеності зупинки.

Разом з тим, відповідно до ст. 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частиною третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора.

У відповідності до п. 1 Розділу ХІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» тимчасове затримання транспортного засобу поліцейським проводиться у випадках, передбачених статтею 265-2 КУпАП, зокрема у разі, коли неможливо усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, і передбачає примусове припинення використання такого транспортного засобу шляхом його блокування за допомогою технічних пристроїв або доставлення на спеціальний майданчик чи стоянку, якщо транспортний засіб створює значні перешкоди дорожньому руху.

Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках та стоянках визначається Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 17 рудня 2008 року № 1102 затверджено Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках. Цей Порядок визначає процедуру тимчасового затримання, зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках та їх повернення.

Відповідно до п. 2 Порядку тимчасове затримання транспортного засобу поліцейським проводиться у випадках, передбачених статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема у разі, коли неможливо усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, і передбачає примусове припинення використання такого транспортного засобу шляхом його блокування за допомогою технічних пристроїв або доставлення на спеціальний майданчик чи стоянку, якщо транспортний засіб створює значні перешкоди дорожньому руху.

Згідно з п. 4 зазначеного порядку для доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку поліцейський викликає евакуатор через чергового відповідного територіального органу Національної поліції.

Позивач ніяким чином не підтвердив, що в чергового Чергової частини УПП у м.Одесі ДПП не було жодної інформації стосовно місцезнаходження транспортного засобу Ford Kuga, д.н.з. НОМЕР_1. Ніяких прізвищ посадових осіб, від яких надійшла дана інформація також не вказано. До того ж дивним є твердження позивача, що через годину ця інформація з`явилася.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно п.11 ч.1 ст.23 цього ж закону поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правило ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Разом з тим, ч.3 ст.254 КУпАП встановлено, що протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно вказаної норми ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Слід зауважити, що відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до КУпАП, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції №1395).

Згідно п.4 р.І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

У відповідності до п.1 р.III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 268 Кодексу визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до вимог статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Так, факт порушення ПДР робітником ТОВ "Енергосила 52" підтверджується фотографіями з місця розташування транспортного засобу ЗАЗ SENS д.н.з. НОМЕР_1, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, письмовими поясненнями двох свідків.

Варто зазначити, відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Так дійсно на суб'єкта владних повноважень ч. 2 ст. 72 КАС України покладено обов'язок доказування в даній категорії адміністративних справ, проте, ч. 2 ст. 106 КАС України встановлено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів. В той же час позивач, заперечуючи відсутність в його діях складу правопорушення, та стверджуючи про порушення з боку інспектора його прав, всупереч ч.2 ст. 106 КАС України не надав суду доказів на спростування обставин викладених в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення, на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

У зв'язку з вищезазначеним суд вважає, що постанова серії АР № 794606 від 21.03.2017 року у справі про адміністративне правопорушення законна та обґрунтована, внаслідок чого позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158 -163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергосила 52" до до інспектора патрульної поліції 2-ї роти 2-го батальйону УПП у м. Одесі ДПП Сидорова А.В., інспектора патрульної поліції 3-ї роти 1-го батальйону УПП у м.Одесі ДПП Авдієвської О.М. про скасування постанови серії ЕАА №142400 від 11.08.2017 року у справі про адміністративне правопорушення та визнання дій протиправними - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії.

Суддя Бойчук А.Ю.