Справа № 815/1624/17
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/1624/17

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Романішина В.Л.,

при секретарі - Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Марлоу Навігейшн Україна" на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Марлоу Навігейшн Україна" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання дій неправомірними, скасування акту про ненадання документів, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ТОВ "Марлоу Навігейшн Україна" звернулось з адміністративним позовом про визнання неправомірними дій щодо складення акту про ненадання платником податків копій документів від 07.03.2017р. №66/1/15-32-14-01/33865661 відносно ТОВ "Марлоу Навігейшин Україна", скасування акту про ненадання платником податків копій документів від 07.03.2017р. №66/1/15-32-14-01/33865661.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що працівниками ГУ ДФС в Одеській області на підставі направлень від 25.01.2017р. №18/14-01, №19/14-01, №20/14-01, №21/14-01, №22/14-01, №23/14-01, №24/14-01 та №25/14-01 та наказу про проведення перевірки від 13.01.2017р. №30 була проведена планова документальна виїзна перевірка ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014р. по 30.09.2016р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014р. по 30.09.2016р. Представник позивача зазначав, що у ході проведення перевірки на адресу посадових осіб ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» надавалась письмова вимога від 03.03.2017р. про надання завірених копій первинних документів, що свідчать про порушення податкового законодавства. Разом з тим, представник позивача зазначав, що ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» 07.03.2017р. на адресу відповідача направив лист №35 у якому зазначив, що зважаючи на те, що запитувані завірені копії первинних фінансово - господарських, бухгалтерських "та інших документів щодо надання послуг з працевлаштування за кордоном за період 01.01.2014-30.09.2016р.р. не свідчать «про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів (обов'язкових платежів), порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби», то вимога про надання завірених копій вказаних документів здійснена, на думку позивача, з перевищенням меж службових повноважень, в розумінні п.85.4 ст.85 Податкового кодексу України. Позивач вважав, що 07.03.2017р. відповідачем було безпідставно складено акт про відмову посадових осіб ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» у наданні завірених копій документів за період з 01.01.2014р. по 30.09.2016р. згідно письмової вимоги від 03.03.2017р.,оскільки товариство не відмовляло у наданні вказаних документів, що підтверджується листом ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» від 07.03.2017р.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду ТОВ "Марлоу Навігейшн Україна" подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Суд першої інстанції встановив, що на підставі наказу в.о. начальника ГУ ДФС в Одеській області про проведення перевірки від 13.01.2017р. №30 та направлень на проведення перевірки від 25.01.2017р. №18/14-01, №19/14-01, №20/14-01, №21/14-01, №22/14-01, №23/14-01, №24/14-01 та №25/14-01 працівниками ГУ ДФС в Одеській області була проведена планова виїзна перевірка ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна», з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014р. по 30.09.2016р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014р. по 30.09.2016р., за результатами якої складено акт від 15.03.2017р. №164/15-32-14-01/33865661.

Під час проведення перевірки, головний державний ревізор-інспектор відділу перевірок основних галузей економіки управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області Ілечко П.М. та головний державний ревізор-інспектор відділу перевірок основних галузей економіки управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області Черній О.В. звернулись до керівника ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» із листом від 03.03.2017р. «щодо надання засвідчених копій первинних документів».

У зазначеному листі від 03.03.2017р. працівниками ГУ ДФС в Одеській області було зазначено, що проводиться виїзна планова документальна перевірка ТОВ "Марлоу Навігейшн Україна" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 30.09.2016. та перевіркою встановлено, що надання посередницьких послуг по працевлаштуванню за кордоном та послуги персоналу - це різні види діяльності які мають різні КВЕД. Можливість надання послуг персоналу передбачає обов'язкову умову, що даний персонал знаходиться в трудових відносинах з СГД - резидентом України, який надає послуги вищевказаного персоналу нерезиденту, в той час як посередницькі послуги з працевлаштування за кордоном є об'єктом оподаткування ПДВ, що свідчить про порушення абз. «г» п.186.3 Податкового Кодексу України та призвело до несплати до бюджету податку на додану вартість. У зв'язку з викладеним, на підставі п.п.20.1.2. п.20.1. ст.20. п.85.4. п.85.8. ст.85 Податкового Кодексу України перевіряючі просили ТОВ "Марлоу Навігейшн Україна" надати належним чином завірені копії первинних фінансово - господарських, бухгалтерських та інших документів, пов'язаних з наданням послуг з працевлаштування за кордоном за період з 01.01.2014р. по 30.09.2016р. а саме: договори з додатковими угодами, укладені з нерезидентами - отримувачами послуг та фізичними особами, які працевлаштовувались, акти наданих послуг (виконаних робіт), виписки банків, податкові накладні, звіти, інші документи у термін до 06.03.2017р.

Листом від 07.03.2017р. №35 ТОВ "Марлоу Навігейшн Україна" повідомило перевіряючих про те, що вважає, що запитувані завірені копії первинних фінансово - господарських, бухгалтерських та інших документів щодо надання послуг з працевлаштування за кордоном за період 01.01.2014-30.09.2016р.р. не свідчать «про приховування (заниження) об'єктів оподаткування несплату податків, зборів (обов'язкових платежів), порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби», а вимога про надання завірених копій вказаних документів не відповідає пункту 85.4 статті 85 ПК України. Також, позивач у вказаному листі зазначав, що, на його думку, факт відсутності порушень норм чинного податкового законодавства ТОВ "Марлоу Навігейшн Україна" додатково підтверджується індивідуальною податковою консультацією ДПІ у Приморському районі м. Одеси від 04.02.2011 р. за вих. №5920/10/31-021, яка також була надана перевіряючим. При цьому, ТОВ"Марлоу Навігейшн Україна" у вказаному листі звертало увагу на те, що, підприємство відповідно до вимог п.85.2 ст.85 ПК України надало перевіряючим для ознайомлення, огляду та опрацювання в рамках проведення перевірки у повному обсязі оригінали всіх документів, що належать та пов'язані з предметом перевірки. Разом з тим, підприємство у листі від 07.03.2017р. №35 наголосило на тому, що не відмовляється від надання документів, однак вважає, що на той час були відсутні достатні законні підставі для виготовлення та направлення завірених копій всієї первинної документації підприємства за період, що перевіряється.

07.03.2017р. головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок основних галузей економіки управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області Ілечко П.М. та головним державним ревізором - інспектором відділу перевірок основних галузей економіки управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області Черній О.В. складено акт №66/1/15-32-14-01/33865661 «про відмову посадових осіб ТОВ "Марлоу Навігейшн Україна" у наданні завірених копій документів за період з 01.01.2014р. по 30.09.2016р.», у якому зазначено про не надання ТОВ "Марлоу Навігейшн Україна" завірених копій первинних фінансово - господарських, бухгалтерських та інших документів, пов'язаних з наданням послуг з працевлаштування за кордоном за період з 01.01.2014р. по 30.09.2016р. а саме: договорів з додатковими угодами, укладених з нерезидентами - отримувачами послуг та фізичними особами, які працевлаштовувались, актів наданих послуг (виконаних робіт), виписок банків, податкових накладних, звітів, інших документів за період з 01.01.2014р. по 30.09.2016р.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, підтверджуються матеріалами справи, а отже є вставленими.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що Податковим кодексом України визначене право посадових осіб контролюючого органу, які проводять перевірку отримувати від платника податків копії документів, що належать до предмета перевірки, які позивачем надані не були.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними по суті , але із помилковим застосуванням норм процесуального права.

За змістом підпункту 20.1.2. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

На підставі пункту 85.4 статті 85 Податкового кодексу України визначено, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

За правилами пункту 85.8 статті 85 Податкового кодексу України передбачено, що посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Згідно пункту 85.6 статті 85 визначено, що у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті, платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Підпунктом 121.1 статті 121 ПК України встановлено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Диспозиція даної статті передбачає відповідальність саме за ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом.

Однією із умов притягнення особи до наведеного вище виду юридичної відповідальності є складення Акту про ненадання платником податків копій документів.

З огляду на фактичний предмет спору відповідна постанова контролюючого органу за статтею 121 ПК України позивачем не оскаржується, а оскаржуються саме дії податкового органу по складанню відповідного Акту, які по своїй суті є однією із умов для притягнення посадової особи платника податків до адміністративної відповідальності, а відтак і правова оцінка наведеним вище діям повинна надаватись під час розгляду справи щодо оскарження відповідної постанови або під час оскарження податкового повідомлення-рішення за наслідками податкової перевірки.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч.ч.1,2 ст. 55 Конституції України, статей 2, 6 КАС України.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний суд України у постанові від 29.11.2016 року, справа № 800/44/16, номер судового рішення в ЄДРСРУ 63749416.

Оскільки завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у сфері публічно-правових відносин, а позивач не довів обставин, які б вказували на порушення його прав, свобод або інтересів саме діями по складанню Акта, колегія суддів погоджується по суті із висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна».

Натомість правове обґрунтування суду першої інстанції щодо заявленої вище позовної вимоги слід виключити із мотивувальної частини судового рішення, як таке, що викладене помилково.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку що спірне рішення відповідача не випливає на права та обв'язки позивача, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Суд першої інстанції правильно вирішив спір по суті, але передчасно (помилково) надав юридичну кваліфікацію діям працівників податкового органу під час складання Акту, у зв'язку з чим зазначене мотивування слід виключити із спірного рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову саме з урахуванням наведеного.

Інші доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно вимог ч. 2 ст. 200 КАС України не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Щодо позовної вимоги позивача про скасування Акту про ненадання платником податків копій документів від 07.03.2017 року № 66/1/15-32-14-01/33865661, колегія суддів зазначає, що в частині відмов у задоволенні позову рішення суду в апеляційному порядку фактично не оскаржувалось (а.с. 81), а тому відповідно до пункту 13.1. Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 20.05.2013, № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі", апеляційний суд не дає правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції правильно вирішено справу по суті позовних вимог, проте із помилковим застосуванням норм матеріального права, колегія суддів вважає, що судове рішення у відповідній частині позовних вимог, згідно вимог статті 201 КАС України, підлягає зміні в частині мотивів, з яких суд першої інстанції виходив, відмовляючи у задоволенні заявлених вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195,196, 198, 200, 201, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Марлоу Навігейшн Україна" задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року у справі № 815/1624/17 - змінити.

Виключити із мотивувальної частини постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року правове обґрунтування щодо відмови у задоволенні адміністративного позову про визнання протиправними дій відповідача під час складання Акту з підстав наведених у мотивувальній частині постанови Одеського апеляційного адміністративного суду.

В решті постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення судового рішення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Дата складення у повному обсязі і підписання рішення суду - 20 листопада 2017 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: В.Л. Романішин