Справа № 242/3840/17
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Черков В.Г.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року справа №242/3840/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 10 жовтня 2017 року у справі № 242/3840/17 за позовом ОСОБА_2 до Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити призначення пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо не зарахування до його пільгового стажу періоди роботи з 18 листопада 2005 року по 08 вересня 2006 року на підприємстві ВП «Шахта «Жовтневий рудник» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» та з 15 вересня 2006 року по 19 січня 2009 року на підприємстві ПАТ «Укрвуглебуд»;

- зобовязання управління зарахувати до пільгового стажу позивача періоди роботи з 18 листопада 2005 року по 08 вересня 2006 року на підприємстві ВП «Шахта «Жовтневий рудник» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» та з 15 вересня 2006 року по 19 січня 2009 року на підприємстві ПАТ «Укрвуглебуд»;

- зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії по інвалідності позивачу з урахуванням вищевказаних періодів до пільгового стажу починаючи з 25 травня 2017 року (а.с. 2-3).

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 10 жовтня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправними дії управління щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_2 періодів його роботи з 18 листопада 2005 року по 08 вересня 2006 року на підприємстві ВП «Шахта «Жовтневий рудник» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» та з 15 вересня 2006 року по 19 січня 2009 року на підприємстві ПАТ «Укрвуглебуд». Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_2 зарахувавши до пільгового стажу періоди його роботи з 18 листопада 2005 року по 08 вересня 2006 року на підприємстві ВП «Шахта «Жовтневий рудник» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» та з 15 вересня 2006 року по 19 січня 2009 року на підприємстві ПАТ «Укрвуглебуд» починаючи з 25 травня 2017 року (а.с. 36-38).

Не погодившись з судовим рішенням, Селидовське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Селидівського міського суду Донецької області від 10 жовтня 2017 року у справі № 242/3840/17 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що дії управління є правомірними, позивачу не зараховано частину його стажу до пільгового, оскільки підприємство, яке видало підтверджуючі довідки знаходиться на території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження та не має можливості провести перевірку цих пільгових довідок. При цьому управлінням зазначено, що трудова книжка позивача не підтверджує наявність трудового стажу роботи, а не пільгового (а.с. 41-43).

Позивач та представник відповідача в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є отримувачем пенсії по інвалідності з 25 травня 2017 року у відповідності до вимог ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно листа Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 6104/02 від 29 серпня 2017 року ОСОБА_2 повідомлено, що при призначені пенсії до пільгового стажу його роботи не зараховано періоди роботи з 18 листопада 2005 року по 08 вересня 2006 року на підприємстві ВП «Шахта «Жовтневий рудник» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», оскільки реєстраційні дії щодо зміни місцезнаходження на підконтрольній українській владі підприємством не здійснювались, тому перевірити достовірність наданої довідки не має можливості; з 15 вересня 2006 року по 19 січня 2009 року на підприємстві ПАТ «Укрвуглебуд», оскільки надана пільгова довідка № 398 від 26 серпня 2016 року не відповідає вимогам Додатку № 5 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» Постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, а саме: не містить кутового штампу (а.с. 7).

Не погодившись із не зарахуванням до пільгового стажу вищевказані періоди роботи, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи спірну постанову суд першої інстанції виходив з того, що дії управління щодо не зарахування пільгового стажу при призначенні пенсії по інвалідності позивачу є протиправними, відтак порушене право позивача на отримання пенсії по інвалідності має бути відновленим.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон України № 1058).

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України № 1058 пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

ОСОБА_2 призначена пенсія по інвалідності з 25 травня 2017 року.

При призначенні пенсії позивачу не зараховано періоди роботи з 18 листопада 2005 року по 08 вересня 2006 року на підприємстві ВП «Шахта «Жовтневий рудник» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», оскільки реєстраційні дії щодо зміни місцезнаходження на підконтрольній українській владі підприємством не здійснювались, тому перевірити достовірність наданої довідки не має можливості; з 15 вересня 2006 року по 19 січня 2009 року на підприємстві ПАТ «Укрвуглебуд», оскільки надана пільгова довідка № 398 від 26 серпня 2016 року не відповідає вимогам Додатку № 5 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» Постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, а саме: не містить кутового штампу.

Відповідно до ст. 62 Закону України № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З трудової книжки позивача вбачається, що позивач з 18 листопада 2005 року по 08 вересня 2006 року на підприємстві ВП «Шахта «Жовтневий рудник» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» та з 15 вересня 2006 року по 19 січня 2009 року на підприємстві ПАТ «Укрвуглебуд» з повним робочим днем під землею (а.с. 10).

Пунктом 20 Порядку № 637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Видавати такі довідки мають право винятково підприємства, на яких працювала особа, або їх правонаступники.

Відповідно до довідки № 398 від 26 серпня2016 року та № 399 від 26 серпня 2016 року, ОСОБА_2 працював на підприємстві ПАТ «Укрвуглебуд» з 15 вересня 2006 року по 19 січня 2009 року, у якості гірника очисного вибою 5 розряду підземного з повним робочим днем в шахті на дільниці № 1. Наказом № 34 від 27 травня 2004 року ВАТ «Укрвуглебуд» атестована посада гірника очисного вибою (а.с. 29, 30).

На підтвердження стажу пільгової роботи на підприємстві ВП «Шахта «Жовтневий рудник» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» з 18 листопада 2005 року по 11 вересня 2006 року у якості гірника очисного вибою, позивачем надано довідку № 43 від 11 лютого 2014 року (а.с. 28).

З аналізу наданих позивачем документів вбачається, що записи в трудовій книжці відповідають наданим довідкам дати періоду роботи співпадають повністю.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем доведено пільговий характер своєї роботи у спірний період, а пенсійних орган не мав правових підстав не зараховувати цей стаж до пільгового при призначенні пенсії по інвалідності.

Стосовно твердження апелянта, що для підтвердження стажу роботи позивачем було надано довідки підприємством, яке знаходиться в населеному пункті, на території якого органи державної влади не здійснюють свої повноваження, які не можуть бути враховані для перерахунку пенсії, оскільки ці довідки згідно чинного законодавства України не є дійсними, суд зазначає наступне.

За приписами ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України враховується судом при розгляді даної справи.

Неприпустимість визнання деяких документів, які були видані на території, неконтрольованій законною Владою, недійсними та такими, що не набули законної сили, підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні у справі «Лоізіду проти Туреччини».

Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову, оскільки спірні довідки засвідчені печатками підприємств держави України.

Наведені вище обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується ст. 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Крім того, суд зазначає, що дії управління при відмові у призначенні пенсії позивачу є непропорційними заявленій легітимній меті (підтвердження пільгового стажу), тому їх не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо, адже відповідач у даному випадку не врахував те, що позивач позбавлений можливості надати додаткові докази на підтвердження свого пільгового стажу, оскільки вісі первинні документи залишились на тимчасово окупованій території.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що не зарахування до його пільгового стажу періоди роботи з 18 листопада 2005 року по 08 вересня 2006 року на підприємстві ВП «Шахта «Жовтневий рудник» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» та з 15 вересня 2006 року по 19 січня 2009 року на підприємстві ПАТ «Укрвуглебуд» є неправомірним, а порушене право позивача має бути відновленим.

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 10 жовтня 2017 року у справі № 242/3840/17 за позовом ОСОБА_2 до Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити призначення пенсії залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_3

ОСОБА_4