Справа № 810/2449/16
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року № 810/2449/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", в якому позивач, з урахуванням заяви про зміну позову від 24.11.2016, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 29100137 від 05.04.2016 про державну реєстрацію первинного виникнення права власності та запис про право власності № 14020500 від 30.03.2016 про державну реєстрацію права приватної власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" на земельну ділянку площею 0,08 га з кадастровим номером :01:001:0040 по вул. І. Франка в с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.12.2016 частково задоволено клопотання ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову. Заборонено усім державним реєстраторам та суб'єктам державної реєстрації будь-яких відділів чи управлінь юстиції, що входять до структури Міністерства юстиції України, нотаріусам, як спеціальним суб'єктам, на яких покладаються функції державних реєстраторів, до розгляду справи № 810/2449/16 по суті, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо проведення державної реєстрації відчуження права власності на земельну ділянку площею 0,08 га з кадастровим номером :01:001:0040 по вул. І. Франка в с.Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області. В задоволенні іншої частини вимог клопотання про забезпечення позову - відмовлено.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 5 квітня 2016 року о 10:37:55 відповідачем прийняте оскаржуване рішення № 29100137 (з відкриттям розділу) про державну реєстрацію права приватної власності, форма власності: приватна на земельну ділянку площею 0,08 га з кадастровим номером :01:001:0040 по вул. І. Франка в с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області, за ТОВ "Кей-Колект" (). Позивач вказує, що відповідач відкрив розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на обєкт нерухомого майна, що свідчить про державну реєстрацію прав щодо обєкта нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше.

При цьому позивач стверджує, що раніше, 30.03.2016, відповідачем зроблено запис №14020500 про державну реєстрацію за ТОВ "Кей-Колект" права приватної власності на земельну ділянку площею 0,08 га з кадастровим номером :01:001:0040 по вул. І. Франка в с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області на підставі рішення від 05.04.2016 10:37:55 номер 29100137.

Позивач також зазначив, що він є і залишається єдиним власником вищевказаної земельної ділянки, а ТОВ "Кей-Колект" є неналежною особою, оскільки подані для державної реєстрації документи не відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують про первинне виникнення права власності за ТОВ "Кей-Колект".

При цьому, позивач зауважив, що станом на 05.04.2016 не було припинене право власності позивача на спірну земельну ділянку, а тому відповідач не мав права приймати рішення про державну реєстрацію первинного виникнення права власності за третьою особою у справі - ТОВ "Кей-Колект".

Відповідач та третя особа будь-яких письмових пояснень або заперечень проти позову до суду не надали.

У судове засідання, призначене на 12.10.2017, зявились позивач та представник третьої особи.

До початку розгляду справи по суті позивач звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неприбуття суд не повідомив, із клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, а також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та доказами.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 грудня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого банк зобовязується надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 262430,00 доларів США та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим договором (п. 1.1 договору).

У відповідності до п. 1.4 вищезазначеного договору кредит надається позичальнику для його особистих потреб (безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконання обовязків найманого працівника), а саме на придбання житлового будинку загальною площею 162,70 кв.м та земельної ділянки загальною площею 0,080 га, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вул.Івана Франка, будинок 39 "А".

Згідно з п. 2.1 даного договору у забезпечення виконання зобовязання позичальника за даним договором банком приймається застава нерухомості, а саме житлового будинку загальною площею 162,70 кв.м. та земельної ділянки площею 0,0080 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Івана Франка, будинок 39 "А" та є власністю ОСОБА_1; порука ОСОБА_3; порука ОСОБА_4

Пунктом 12.1 цього договору встановлено, що відповідно до ст.ст.525, 611 Цивільного кодексу України сторони погодили, що у випадку настання обставин, визначених у пп.2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 8.4, 10.2, 10.14 цього договору та направлення банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку, при цьому у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення банку чи у разі неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку з інших підстав протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку.

Відповідно до п. 12.2 даного договору, зазначене у п. 12.1 договору повідомлення (вимога) банку направляється листом (цінний з описом та повідомленням про вручення) або доставляється курєром на адресу позичальника, що вказана у розділі 13 цього договору.

З метою забезпечення виконання договору про надання споживчого кредиту №0 від 27 грудня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) укладено договір іпотеки №74560/5602 від 27 грудня 2007 року, за умовами якого іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно:

- житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с.Крюківщина, вул. Івана Франка, будинок 39 "А", та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 27 грудня 2007 року ОСОБА_5, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 27 грудня 2007 року, про що ОСОБА_5, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, надано відповідний витяг від 27 грудня 2007 року, і немає жодних договірних змін строків позовної давності щодо правочинів на підставі яких іпотекодавець отримав право власності на предмет іпотеки;

- земельну ділянку площею 0,0800 га, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Івана Франка, б/н, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, що належить іпотекодавцю на праві власності після отримання ним Державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 27 грудня 2007 року ОСОБА_5, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 27 грудня 2007 року, про що ОСОБА_5, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, надано відповідний витяг від 27 грудня 2007 року, і немає жодних договірних змін строків позовної давності щодо правочинів, на підставі яких іпотекодавець отримав право власності на предмет іпотеки (кадастровий номер :01:001:0040). Загальна ринкова вартість предмету іпотеки становить 1893300,00 грн.

Пунктами 4.1-4.2 вказаного договору передбачено, що іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки: у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобовязання за цим договором або будь-якого зобовязання, що забезпечено іпотекою за цим договором; у разі виникнення загрози знищення, пошкодження чи втрати предмета іпотеки; в інших випадках відповідно до діючого законодавства.

Звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України "Про іпотеку"; з інших передбачених законодавством України підстав.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 цього договору сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки:

- передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку";

- отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку".

12 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" (цедент) та ТОВ "Кей-Колект" (цесіонарій) укладено договір про відступлення прав за договорами іпотеки, за умовами якого цедент передає, а цесіонарій приймає права вимоги за договорами іпотеки, зокрема, за договором іпотеки, що був укладений за кредитним договором №0 від 27 грудня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1

Між ПАТ "УкрСиббанк" (клієнт) та ТОВ "Кей-Колект" (фактор) укладено договір факторингу №1 від 12 грудня 2011 року, за умовами якого клієнт зобовязується передати у власність фактору, а фактор прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.2. вказаного договору обсяг (сума) прав вимоги станом на дату укладення цього договору визначений у додатку №1 до цього договору.

Згідно п.1.4 договору одночасно з відступленням прав вимоги до фактора переходять усі права Клієнта за усіма договорами забезпечення.

Права вимоги переходять від клієнта до фактора у дату відступлення, після чого фактор одержує право вимагати від боржників і гарантів виконання усіх зобовязань за первинними договорами і договорами забезпечення (п. 3.1 договору).

Згідно виписки з додатку №1 до договору факторингу №1 від 12 грудня 2011 року до таких договорів віднесено кредитний договір №0 від 27 грудня 2007 року, укладений між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1

Дані обставини були встановлені в постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2017 у справі №810/1701/16.

30 березня 2016 року ТОВ "Кей-Колект" звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним номером 16299985, в якій просило зареєструвати виникнення права приватної власності, зокрема, на земельну ділянку площею 0,08 га з кадастровим номером :01:001:0040 по вул. І. Франка в с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області.

05 квітня 2016 року державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №29100137 (з відкриттям розділу), яким вирішено провести державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна на земельну ділянку площею 0,08 га з кадастровим номером :01:001:0040 по вул. І. Франка в с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області, за субєктом: ТОВ "Кей-Колект".

Відповідно до наявної в матеріалах справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №56665564 від 05 квітня 2016 року, 30 березня 2016 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності №14020500 на обєкт нерухомого майна - земельну ділянку площею 0,08 га з кадастровим номером :01:001:0040 по вул. І. Франка в с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області за власником ТОВ "Кей-Колект", форма власності - приватна, розмір частки - 1.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірну правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин), який регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Пунктом 1 частини 1 статті 2 цього Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації прав підлягає, серед іншого, право власності.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 6 цього Закону організаційну систему державної реєстрації прав становлять, зокрема, державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Державним реєстратором є, серед іншого, нотаріус (п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Згідно ч. 1 ст. 9 наведеного Закону до повноважень суб'єктів державної реєстрації прав належить: 1) забезпечення: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та ведення реєстраційних справ; 2) здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 3 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав;

7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі.

Ведення реєстраційної справи у паперовій формі здійснюється виключно державними реєстраторами, які перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, за місцезнаходженням відповідного майна;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації;

6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав;

7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником;

8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з ч. 1 ст. 27 наведеного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката;

2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів;

5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката;

6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією;

7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року;

9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації;

13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Частиною 1 статті 24 наведеного Закону передбачено виключний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, а саме:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідно до п. 6 якого державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. У разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду з одночасним набуттям речових прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, а також у разі державної реєстрації речових прав, що є похідними від права власності, одночасно з державною реєстрацією права власності на таке майно заявником подається одна заява.

Згідно п. 9 наведеного Порядку разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав.

Відповідно до п. 18 цього Порядку за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

У разі проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, будівлю або споруду одночасно з державною реєстрацією прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, а також у разі проведення державної реєстрації речових прав, що є похідними від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно державним реєстратором приймається одне рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації за умови вчинення дій та/або процедур, передбачених цим Порядком під час розгляду заяви, приймається державним реєстратором у будь-який час до закінчення строку державної реєстрації прав.

Пунктом 19 вказаного Порядку передбачено, що державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Під час проведення державної реєстрації прав державний реєстратор використовує відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав.

За відсутності відомостей у Реєстрі прав власності на нерухоме майно державний реєстратор використовує наявні відомості, які містяться на паперовому носії інформації (реєстрові книги та реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації).

У разі проведення державної реєстрації права власності на окремий індивідуально визначений об'єкт нерухомого майна, об'єкт незавершеного будівництва вперше, у тому числі у результаті поділу, виділу частки з об'єкта нерухомого майна або об'єднання об'єктів нерухомого майна, державний реєстратор за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру прав відкриває новий розділ у цьому Реєстрі з присвоєнням реєстраційного номера об'єкту нерухомого майна, об'єкту незавершеного будівництва та формує реєстраційну справу відповідно до законодавства (п. 20 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

Таким чином, державний реєстратор відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав за результатом прийнятого рішення; у разі проведення державної реєстрації права власності на окремий індивідуально визначений об'єкт нерухомого майна вперше у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державний реєстратор за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру прав відкриває новий розділ у цьому Реєстрі з присвоєнням реєстраційного номера об'єкту нерухомого майна та формує реєстраційну справу відповідно до законодавства.

Враховуючи, що право власності позивача за спірним обєктом нерухомого майна не було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а при проведенні державної реєстрації права власності на окремий індивідуально визначений об'єкт нерухомого майна в такому реєстрі вперше державний реєстратор має відкрити новий розділ у цьому Реєстрі з присвоєнням реєстраційного номера об'єкту нерухомого майна та сформувати реєстраційну справу, а тому суд вважає безпідставними посилання позивача на неправомірність відкриття державним реєстратором нового розділу при проведенні державної реєстрації.

Згідно п. 40 наведеного Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 28 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком.

Пунктом 53 цього Порядку встановлено, що для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв'язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до п. 57 наведеного Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 5.2 договору іпотеки №74560/5602 від 27 грудня 2007 року передбачено, що позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку"; отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку".

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Статтею 36 наведеного Закону передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

З системного аналізу наведених вище норм законодавства України вбачається, що відповідач, як державний реєстратор, наділений повноваженнями приймати рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, зокрема шляхом реєстрації права власності на підставі договору іпотеки у випадку позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. При цьому, правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками. Крім того, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві, та документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Кей-Колект" (через свого представника - ОСОБА_6А.) звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним номером 16299985, в якій просило, зокрема, зареєструвати виникнення права приватної власності на земельну ділянку площею 0,08 га з кадастровим номером :01:001:0040 по вул. І.Франка в с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області.

Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо повідомлення позивача про намір звернути стягнення на предмет іпотеки, а також докази вручення позивачу такого повідомлення, які б підтверджували надання позивачу іпотекодержателем встановленого законодавством строку для виконання порушеного зобов'язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, що унеможливлює визначення початку перебігу встановленого законодавством 30-денного строку для виконання позивачем порушеного зобов'язання.

Таким чином, матеріалами справи не підтверджено завершення 30-денного строку з моменту отримання позивачем вимоги про усунення порушень основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору та виникнення права на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

При цьому, згідно пунктів 55, 56 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141 (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин), на кожний окремий об'єкт нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше, державний реєстратор органу державної реєстрації прав на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відкриває реєстраційну справу. У разі прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень нотаріусом реєстраційну справу відкриває державний реєстратор органу державної реєстрації прав за місцем розташування такого нерухомого майна на підставі документів, що були видані, оформлені або отримані нотаріусом, які він передає органу державної реєстрації прав у порядку, встановленому Мін'юстом.

Реєстраційна справа є формою групування документів, що були видані, оформлені або отримані під час проведення державної реєстрації прав на об'єкт нерухомого майна, на який відкрито таку реєстраційну справу, яка включає, зокрема:

заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; про відкликання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; про скасування запису Державного реєстру прав тощо;

копії поданих заявником для проведення державної реєстрації прав документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в інших нормативно-правових актах, прийнятих відповідно до зазначеного Порядку;

рішення державного реєстратора про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; про відновлення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; про залишення заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без розгляду у зв'язку з її відкликанням; про відмову в задоволенні заяви про відкликання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень тощо;

інші документи, що були видані, оформлені або отримані під час проведення державної реєстрації прав (крім відомостей, які були отримані державним реєстратором з Державного реєстру прав).

Документи розміщуються в реєстраційній справі у порядку їх надходження і нумеруються.

У разі проведення державної реєстрації прав нотаріусом з оригіналів поданих заявником для проведення державної реєстрації прав документів та копій документів, які пред'являються для державної реєстрації прав, нотаріус виготовляє електронні копії шляхом сканування, які розміщує у відповідному розділі Державного реєстру прав (крім документів, які були ним видані або оформлені під час проведення державної реєстрації прав).

Разом з тим, з внутрішнього опису документів справи №16299985, що були передані приватним нотаріусом ОСОБА_2 до центру адміністративних послуг Києво-Святошинської районної державної адміністрації згідно листа вих. №620/01-30 від 11 квітня 2016 року, вбачається, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ТОВ "Кей-Колект" до державного реєстратора було подано: квитанції від 30 березня 2016 року за інформаційну довідку з ДРРП на нерухоме майно та про сплату адміністративного збору, копія довіреності, копія паспорта ОСОБА_6, копія договору факторингу від 12 грудня 2011 року, копія договору відступлення прав за іпотечними договорами від 12 грудня 2011 року, копія договору іпотеки від 27 грудня 2007 року, копія витягу з ДЗК від 18 лютого 2016 року.

Крім того, у справі №16299985 наявні: картки прийому заяви, пошук заяв у базі даних про реєстрацію заяв та запитів, Інформації з ДРРП на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна по обєкту, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, Інформаційна довідка з ДРРП на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна.

Однак, доказів щодо подачі ТОВ "Кей-Колект" копії письмової вимоги про усунення порушень, надісланої позивачу, та документу, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання позивачем письмової вимоги іпотекодержателя, вищезазначений внутрішній опис не містить.

Також з внутрішнього опису документів справи №16299985 вбачається, що при проведенні державної реєстрації права власності на обєкт нерухомого майна в поданих до державного реєстратора документах були відсутні передбачені п. 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві, та документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя.

Вищезазначене підтверджується також карткою прийому заяви №56299575, з якої вбачається, що заява про державну реєстрацію права власності, подана ОСОБА_6, отримана приватним нотаріусом ОСОБА_2 та зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 30 березня 2016 року за реєстраційним номером 16299985. Перелік документів, поданих із заявою: договір факторингу №1, витяг з ДЗК, договір іпотеки, договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки. Перелік документів, поданих додатково, в картці не зазначений.

Таким чином, всупереч п. 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявником не було надано копію письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві, та документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя.

Отже, підтвердження набуття ТОВ "Кей-Колект" права на ініціювання процедури щодо проведення державної реєстрації права приватної власності останнього на обєкт іпотеки відсутні.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Суд звертає увагу на те, що подані ТОВ "Кей-Колект" до державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 документи не давали змоги встановити набуття права власності на обєкт іпотеки, з огляду на неподання заявником державному реєстратору копії письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві, та документу, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя.

В силу вимог ч. 2 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним в ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України вимогам.

В силу вимог ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені обставини, враховуючи наявність передбачених законодавством України підстав для відмови в державній реєстрації прав, суд приходить до висновку, що, приймаючи рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №29100137 від 05 квітня 2016 року щодо проведення державної реєстрації права приватної власності на земельну ділянку площею 0,08 га з кадастровим номером :01:001:0040 по вул. І. Франка в с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області, за ТОВ "Кей-Колект", відповідач діяв не на підставі, у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без отримання всіх необхідних документів, визначених Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин), для реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі договору іпотеки, а тому рішення №29100137 від 05 квітня 2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (номер запису про право власності 14020550 від 30 березня 2016 року) є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач не надав суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 97 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Оскільки позивач вимог про відшкодування судових витрат не заявляв, судові витрати стягненню на його користь не підлягають.

Керуючись статтями 70-72, 97, 128, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 № 29100137 від 05 квітня 2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (номер запису про право власності 14020550 від 30 березня 2016 року), згідно з яким проведено державну реєстрацію права приватної власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" на земельну ділянку площею 0,08 га з кадастровим номером :01:001:0040 по вул. І. Франка в с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області.

Застосовані заходи забезпечення позову - скасувати.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василенко Г.Ю.