Справа № 813/3532/17
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2017 року № 813/3532/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Клапчука Р.Я. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом № б/н від 06 жовтня 2017 року до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (далі - ГУ ДМС України у Львівській області, відповідач) з такими позовними вимогами:

- визнати незаконною бездіяльність ГУ ДМС України у Львівській області щодо проведення розгляду заяви ОСОБА_3 щодо визнання особою, яка потребує додаткового захисту, поданої до відповідача 11 вересня 2017 року;

- зобов'язати ГУ ДМС України у Львівській області розглянути згідно вимог Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» заяву ОСОБА_3 щодо визнання особою, яка потребує додаткового захисту, подану до відповідача 11 вересня 2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовано (а.с. 5-8) тим, що 11 вересня 2017 року позивач подав до ГУ ДМС України у Львівській області заяву про визнання особою, яка потребує додаткового захисту, як того вимагають статті 5 та 7 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 8 липня 2011 року № 3671-VI із змінами та доповненнями (далі - Закон № 3671). Факт подання заяви підтверджується відповідною відміткою на примірнику заяви, копія якого долучена до позовної заяви. Звернення ОСОБА_3 до територіального органу ДМС із заявою про визнання особою, що потребує додаткового захисту зумовлене тим, що заявник є особою без громадянства та з огляду на надходження до Міністерства юстиції України та Генеральної прокуратури України відповідних запитів є ризик його екстрадиції до Грузії. ОСОБА_3 вважає, що у випадку екстрадиції з України до Грузії він буде позбавлений права на справедливий судовий розгляд. Право шукати притулку від переслідувань в інших країнах гарантоване особі статтею 14 Загальної декларації прав людини. Позивач стверджує, що відповідно до Директиви Європейського союзу «Про мінімальні стандарти кваліфікації громадян третіх країн та осіб без громадянства як біженців чи осіб, що потребують іншої форми міжнародного захисту, та суть захисту, що надається» від 29.04.2004р., що використовується у практиці Європейського суду з прав людини, держави-члени повинні забезпечити мінімальні стандарти для осіб, які звертаються за захистом та гарантувати дотримання гарантованих прав та основоположних принципів, визначених у міжнародних документах та зобов'язані виконувати міжнародні зобов'язання. Міграційний орган у встановлений Законом № 3671 п'ятнадцятиденний строк повинен був вчинити ряд передбачених статтею 8 цього Закону дій або прийняти рішення про відмову в оформленні документів. Станом на дату підписання позову спливли 15 днів з дати прийняття ГУ ДМС України у Львівській області заяви ОСОБА_3, проте рішення щодо його заяви не прийнято, що свідчить про незаконну бездіяльність ГУ ДМС України у Львівській області.

Відповідач адміністративний позов не визнає, просить суд у задоволенні позову відмовити повністю. Письмові заперечення проти адміністративного позову № б/н від 26 жовтня 2017 року (а.с.30-33) обґрунтовано тим, що відповідач не допускав бездіяльності, а у встановлений Законом України «Про звернення громадян» строк розглянув звернення ОСОБА_3 та роз'яснив йому порядок звернення із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Заява ОСОБА_3 від 10 вересня 2017 року не відповідає визначеній наказом МВС України № 649 від 07.09.2011р. формі заяви-анкети встановленого зразка, обов'язковість дотримання якої встановлено статтями 1 та 7 Закону № 3671. Ця заява 11 вересня 2017 року подана до сектору документального забезпечення та архівної роботи ГУ ДМС України у Львівській області не особисто ОСОБА_3, як того вимагає закон, а іншою особою. За таких обставин ГУ ДМС України у Львівській області не могло вчинити ряд передбачених Законом № 3671 та наказом МВС України № 649 від 07.09.2011р. процесуальних дій, що можливі лише за особистої участі шукача притулку та передують прийняттю в особи заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Тому звернення ОСОБА_3 було розглянуто в порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян» та листом № 03-04/20858 від 29.09.2017 року заявнику було надано відповідь, якою роз'яснено норми законодавства щодо процедури звернення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Відповідач звертає увагу суду на той факт, що ГУ ДМС України у Львівській області листом № 19829 від 19.09.2017 року надало відповідь на адвокатський запит адвоката Галабали М.В. та роз'яснило таке. Оскільки заява ОСОБА_3 від 10.09.2017р. про визнання особою, яка потребує додаткового захисту, була подана не у відповідності до порядку, передбаченого чинним законодавством, ГУ ДМС України у Львівській області не вбачає за можливе прийняти рішення про прийняття цієї заяви до розгляду або про відмову у прийнятті такої заяви відповідно до статті 5 Закону № 3671 та пункту 2.2 розділу ІІ «Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавляння статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту». За таких обставин відповідач вважає твердження позивача про незаконну бездіяльність ГУ ДМС України у Львівській області безпідставним та необґрунтованим.

Представники позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_1 надали суду пояснення та підтримали позовні вимоги повністю з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях від 03.11.2017р. (а.с.57-59). У судовому засіданні 03 листопада 2017 року на прохання суду представник позивача ОСОБА_5 уточнив як слід розуміти позовну вимогу про спонукання відповідача розглянути заяву ОСОБА_3 від 10.09.2017р. (подану 11.09.2017р.) про визнання особою, яка потребує додаткового захисту, в порядку та строки, визначені Законом № 3671. Так, Закон № 3671 передбачає кілька етапів розгляду заяви про визнання особою, що потребує додаткового захисту, в т.ч. прийняття рішення про прийняття чи відмову в прийнятті заяви; потім у п'ятнадцятиденний термін повинно бути прийняте рішення про оформлення чи відмову в оформленні документів про визнання особою, що потребує додаткового захисту; на наступному етапі приймається рішення за заявою - про визнання чи відмову у визнанні особою, що потребує додаткового захисту. Відповідач ухилився від прийняття рішення про прийняття чи відмову в прийнятті заяви ОСОБА_3 про визнання особою, яка потребує додаткового захисту. Оскільки відповідач вважав заяву № б/н від 10.09.2017р. неналежною, йому слід було прийняти рішення про відмову в прийнятті заяви, яке оформляється наказом, форма якого затверджена наказом МВС України № 649 від 07.09.2011р. Натомість ГУ ДМС України у Львівській області протиправно розглянуло заяву ОСОБА_3 в порядку Закону України «Про звернення громадян». Представник позивача ОСОБА_1 заперечує факт отримання адвокатом Галабалою М.В., що представляє інтереси ОСОБА_3, відповіді на його адвокатський запит від 14.09.2017р. За таких обставин представники позивача наполягають, що відповідач в контексті Закону № 3671 допустив бездіяльність та його слід зобов'язати розглянути заяву ОСОБА_3 від 10.09.2017р. та прийняти одне із передбачених цим законом рішень.

На запитання суду представник позивача повідомив такі обставини:

адресована ГУ ДМС України у Львівській області заява про визнання особою, яка потребує додаткового захисту № б/н від 10 вересня 2017 року (а.с. 9-11 - примірник позивача з відміткою про отримання, а.с. 34-36 - примірник, зданий 11.09.2017р. в канцелярію ГУ ДМС України у Львівській області) підписана 10 вересня 2017 року особисто ОСОБА_3 у присутності його адвокатів та подана 11 вересня 2017 року в канцелярію ГУ ДМС України у Львівській області його представником за договором - адвокатом Галабалою М.В. Щодо встановленого статтею 7 Закону № 3671 обов'язку іноземця чи особи без громадянства особисто подати заяву про визнання особою, що потребує додаткового захисту, представник позивача пояснив, що цю норму слід трактувати як обов'язок заявника особисто підписати заяву, а безпосередньо вручити її компетентному органу може і представник заявника. Повідомив, що 11 вересня 2017 року ОСОБА_3 перебував у місті Львові та був зайнятий іншими питаннями, тому заяву подав його представник. Оскільки в заяві було вказано номер мобільного телефону заявника, працівники ГУ ДМС України у Львівській області могли зв'язатися із ОСОБА_3 з метою проведення його дактилоскопії чи інших необхідних процедур за його особистої участі.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив у задоволенні позову відмовити повністю. Оскільки ОСОБА_3 особисто не звернувся до територіального органу ДМС із заявою про визнання його біженцем або особою, що потребує додаткового захисту, відповідач був позбавлений можливості розпочати передбачену статтями 5 та 7 Закону № 3671, а також розділом ІІ «Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту» процедуру встановлення, реєстрації, дактилоскопії та перевірки особи, що просить державу в особі її компетентних органів про визнання в Україні особою, що потребує додаткового захисту. Звертає увагу суду на невідповідність поданої 11 вересня 2017 року заяви обов'язковій формі, що передбачена пунктом 8 частини першої статті 1 Закону № 3671 та наказом МВС України № 649 від 07.09.2011р. Тому ГУ ДМС України у Львівській області правомірно розглянуло заяву позивача в порядку Закону України «Про звернення громадян» та роз'яснило порядок подачі заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Розгорнута відповідь з цього питання попередньо скеровувалася адвокату заявника Галабалі М.В. у відповідь на його адвокатський запит щодо результатів розгляду заяви від 10.09.2017р. за адресою, вказаною у запиті.

Також повідомив суд, що заявник прислухався до роз'яснення ГУ ДМС України у Львівській області та особисто звернувся до територіального підрозділу ДМС за місцем свого тимчасового перебування, яким є місто Київ. По факту особистого звернення ОСОБА_3 територіальний орган ДМС провів всі необхідні процедури, прийняв заяву та розглянув таку в порядку, визначеному Законом № 3671; заявнику видано довідку про звернення за захистом в Україні. Представники позивача підтвердили ці обставини та повідомили, що 31 жовтня 2017 року ОСОБА_3 особисто звернувся до УДМС України в Київській області. Територіальний орган ДМС прийняв в нього заяву та за результатами її розгляду 01 листопада 2017 року прийняв рішення у формі наказу про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, що потребує додаткового захисту, про що повідомив заявника. ОСОБА_3 оскаржив це рішення в судовому порядку. Представники сторін надали суду письмові докази, що підтверджують ці обставини (а.с.84-96).

Суд заслухав пояснення представників сторін, дослідив письмові докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення та встановив такі обставини справи:

ОСОБА_3 стверджує, що є особою без громадянства, оскільки на підставі Указу Президента України № 196/2017 від 26.07.2017р. втратив громадянство України (а.с. 6, 9).

10 вересня 2017 року ОСОБА_3 прибув в Україну з Республіки Польща. Рішенням суду, що набрало законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 Кодекс України про адміністративні правопорушення (незаконне перетинання державного кордону України) та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Ці обставини широко висвітлювалися в засобах масової інформації та визнаються судом загальновідомими.

11 вересня 2017 року адвокат Галабала М.В. здав в сектор документального забезпечення та архівної роботи (канцелярію) ГУ ДМС України у Львівській області заяву ОСОБА_3 від 10.09.2017 року про визнання особою, яка потребує додаткового захисту (а.с.34-36). До заяви додано фотокопію паспорта громадянина України серія ОК № 013129 та роздруківка статті за посиланням: https://ua.censor.net.ua/n454084 (а.с.37-40). Ця заява 11 вересня 2017 року зареєстрована з присвоєнням вхідного номера 15421 (а.с. 34-36) та з резолюцією керівника установи «До розгляду згідно чинного законодавства» передана працівнику відділу з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України у Львівській області.

14 вересня 2017 року адвокат Галабала М.В. звернувся до ГУ ДМС України у Львівській області з адвокатським запитом № 47-17/А (вх. № 15814, а.с. 60). Запит мотивовано тим, що адвокатське бюро «Маркіяна Галабали» в особі адвоката Галабали Маркіяна Васильовича надає правову допомогу ОСОБА_3, який 11 вересня 2017 року звернувся до ГУ ДМС України у Львівській області із заявою від 10.09.2017р. про визнання особою, яка потребує додаткового захисту. Адвокат у запиті вказав, що пунктом 2.2. «Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту» передбачено, що рішення щодо прийняття заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, приймається територіальним органом ДМС протягом робочого дня, в який до нього звернулась відповідна особа. З посиланням на статті 20, 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» просив у п'ятиденний строк:

- надати копію рішення щодо прийняття заяви про визнання особою, яка потребує додаткового захисту, прийнятого за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 від 10.09.2017р.;

- відповідь на запит надіслати за адресою: 79039, АДРЕСА_1.

19 вересня 2017 року ГУ ДМС України у Львівській області листом вих. № 19829 (а.с. 61-62) надало відповідь на адвокатський запит Галабали Маркіяна Васильовича.

ГУ ДМС України у Львівській області з покликанням на пункти 1, 8, 13 частини першої статті 1, статтю 5, частину першу статті 7 Закону № 3671, а також «Правила розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту» повідомило адвоката, що заява ОСОБА_3 від 10.09.2017р. не подана відповідно до передбаченої цими нормами права процедури, а тому відсутні підстави для розгляду цієї заяви та прийняття рішення відповідно до статті 5 Закону № 3671 та пункту 2.2 згаданих Правил. У разі звернення ОСОБА_3 з дотриманням порядку звернення, передбаченого Законом № 3671 та Правилами, ГУ ДМС України у Львівській області розгляне його заяву відповідно до статті 5 Закону № 3671. Адвоката також повідомили, що на заяву від 10.09.2017р. буде надано відповідь у порядку та строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян».

Скерована за вказаною у запиті адвоката поштовою адресою відповідь № 19829 від 19.09.2017р. (а.с.82-83) повернута на адресу ГУ ДМС України у Львівській області поштою з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.81).

ГУ ДМС України у Львівській області надіслало ОСОБА_3 лист № 03-04/20858 від 29 вересня 2017 року (а.с. 41) про розгляд його заяви від 10.09.2017 року про визнання особою, яка потребує додаткового захисту та повідомило, що відповідно до Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту проводиться на підставі заяви - анкети про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту встановленого зразка. Така заява особисто подається іноземцем або особою без громадянства до територіального органу ДМС за місцем тимчасового перебування. До заяви долучаються документи, що посвідчують особу заявника, а також документи та матеріали, що можуть бути доказом наявності умов для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та чотири фотокартки заявника. ОСОБА_3 роз'яснено, що у разі виявлення наміру бути визнаним біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, йому слід особисто звернутись до підрозділу по роботі з шукачами захисту територіального органу ДМС за місцем тимчасового перебування та мати при собі згадані вище документи.

31 жовтня 2017 року ОСОБА_3 особисто звернувся до Управління Державної міграційної служби України в Київській області (далі - УДМС України в Київській області). Цього ж дня орган ДМС на підставі статті 5 Закону № 3671 прийняв рішення прийняти та зареєстрував його заяву-анкету про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту встановленого зразка (а.с.84-85), якій при реєстрації присвоєно порядковий № 52 (справа № 2017KV0052), а також провів анкетування заявника (а.с.86-89). До заяви-анкети від 31.10.2017р. заявником долучено в тому числі лист ГУ ДМС України у Львівській області від 29.09.2017р. та чотири фотокартки.

УДМС України в Київській області 31 жовтня 2017 року видало ОСОБА_3 довідку про звернення за захистом в Україні № 007697 (а.с.95-96), що посвідчує особу заявника та законність перебування на території України на період до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.

01 листопада 2017 року УДМС України в Київській області на підставі частини четвертої та восьмої статті 8 Закону № 3671 прийняло наказ № 99 від 01.11.2017р. «Про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту особи без громадянства ОСОБА_3» (а.с.92), про що вручено повідомлення № 30 відповідного змісту (а.с. 93). 02 листопада 2017 року ОСОБА_3 оскаржив це рішення в судовому порядку (а.с. 94).

Для вирішення цього публічно-правового спору суд проаналізував такі положення законодавства:

Порядок регулювання суспільних відносин у сфері визнання особи біженцем, особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, втрати та позбавлення цього статусу, а також встановлення правового статусу біженців та осіб, які потребують додаткового захисту і яким надано тимчасовий захист в Україні визначає Закон України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 08.07.2011р. № 3671-VI (Закон № 3671).

Пункти 4, 8 та 13 частини першої статті 1 Закону № 3671 містять такі дефініції:

- додатковий захист - форма захисту, що надається в Україні на індивідуальній основі іноземцям та особам без громадянства, які прибули в Україну або перебувають в Україні і не можуть або не бажають повернутися в країну громадянської належності або країну попереднього постійного проживання внаслідок обставин, зазначених у пункті 13 частини першої цієї статті (пункт 4);

- заява про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, - заява-анкета встановленого зразка, в якій іноземець або особа без громадянства просить визнати його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, із зазначенням та обґрунтуванням однієї з підстав для такого визнання, зазначених у пунктах 1 і 13 частини першої цієї статті (пункт 8);

- особа, яка потребує додаткового захисту, - особа, яка не є біженцем відповідно до Конвенції про статус біженців 1951 року і Протоколу щодо статусу біженців 1967 року та цього Закону, але потребує захисту, оскільки така особа змушена була прибути в Україну або залишитися в Україні внаслідок загрози її життю, безпеці чи свободі в країні походження через побоювання застосування щодо неї смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання або загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини і не може чи не бажає повернутися до такої країни внаслідок зазначених побоювань (пункт 13).

Порядок звернення особи із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту визначено статтею 5 Закону № 3671. Так, особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, перетнула державний кордон України в порядку, встановленому законодавством України, повинна протягом п'яти робочих днів звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (частина перша статті 5). Особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, під час в'їзду в Україну незаконно перетнула державний кордон України, повинна без зволікань звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (частина друга статті 5).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, може прийняти рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, в разі, якщо заявник видає себе за іншу особу або якщо заявнику раніше було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, за відсутності умов, передбачених пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 цього Закону, якщо зазначені умови не змінилися (частина шоста статті 5 Закону № 3671).

Підстави оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та порядок попереднього розгляду заяв визначають статті 7 та 8 Закону № 3671.

Так, оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, проводиться на підставі заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Така заява особисто подається іноземцем чи особою без громадянства або її законним представником до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, за місцем тимчасового перебування заявника (частина перша статті 7 Закону № 3671).

Заявник, якому виповнилося вісімнадцять років, подає заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, в якій викладає основні відомості про себе та обставини, що змусили його залишити країну походження (частина друга статті 7 Закону № 3671).

Заява дитини або недієздатної особи може бути подана її законним представником (частини третя - п'ята статті 7 Закону № 3671).

Якщо заявник не може особисто скласти заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у зв'язку з неписьменністю або фізичними вадами, заява на його прохання складається іншою особою, про що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, робить на заяві відповідний запис (частина шоста статті 7 Закону № 3671).

До заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, додаються документи, що посвідчують особу заявника, а також документи та матеріали, що можуть бути доказом наявності умов для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. У разі якщо у заявника відсутні документи, що посвідчують його особу, або такі документи є фальшивими, він повинен повідомити про цю обставину в заяві про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також викласти причини виникнення зазначених обставин (частина сьома статті 7 Закону № 3671).

До заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, додаються також по чотири фотокартки заявника та членів його сім'ї, які не досягли вісімнадцятирічного віку, відомості про яких внесено до заяви (частина восьма статті 7 Закону № 3671).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту:

- реєструє заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та подані документи;

- ознайомлює заявника або його законного представника під їх власний підпис з порядком прийняття рішення за їх заявами, правами та обов'язками особи, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- проводить дактилоскопію особи, яка подала заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- у разі потреби направляє особу на обстеження для встановлення віку у порядку, встановленому законодавством України;

- заповнює реєстраційний листок на особу, яка звернулася із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та членів її сім'ї, які не досягли вісімнадцятирічного віку, або на дитину, розлучену із сім'єю, від імені якої заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, подав її законний представник;

- заповнює інші необхідні документи;

- оформлює особову справу;

- роз'яснює порядок звернення про надання безоплатної правової допомоги відповідно до закону, що регулює надання безоплатної правової допомоги;

- заносить отримані відомості до централізованої інформаційної системи (частина дванадцята статті 7 Закону № 3671).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, який прийняв до розгляду заяву іноземця чи особи без громадянства про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, видає заявникові довідку про звернення за захистом в Україні та реєструє заявника. Протягом п'ятнадцяти робочих днів з дня реєстрації заяви центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, проводить співбесіду із заявником, розглядає відомості, наведені в заяві, та інші документи, вимагає додаткові відомості та приймає рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або про відмову в оформленні документів для вирішення зазначеного питання (частина перша статті 8 Закону № 3671).

Рішення про оформлення або відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, приймається на підставі письмового висновку працівника, який веде справу, і оформлюється наказом уповноваженої посадової особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту (частина четверта статті 8 Закону № 3671).

У разі прийняття рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, продовжує строк дії довідки про звернення за захистом в Україні (частина п'ята статті 8 Закону № 3671).

Рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питань щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, приймаються за заявами, які є очевидно необґрунтованими, тобто якщо у заявника відсутні умови, зазначені пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 цього Закону, а також якщо заяви носять характер зловживання: якщо заявник з метою визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, видає себе за іншу особу, а так само за заявами, поданими особами, яким було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у зв'язку з відсутністю підстав, передбачених для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, встановлених пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 цього Закону, якщо зазначені умови не змінилися (частина шоста статті 8 Закону № 3671).

Регламентація Законом № 3671 подальших процедур розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не стосується позовних вимог ОСОБА_3 у цьому спорі та, відповідно, не досліджується судом.

Державна міграційна служба України (далі - ДМС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

З метою організації прийняття заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, Міністерство внутрішніх справ України наказом № 649 від 07.09.2011р. (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.10.2011р. за № 1146/19884) затвердило:

- Правила розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (далі - Правила № 649);

- зразок довідки про звернення за захистом в Україні;

- зразок заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Правила № 649 базуються на викладених вище нормах Закону № 3671 та детально регламентують процедуру розгляду в Україні заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Етапи розгляду таких заяв відображають в тому числі назви розділів Правил № 649:

- вирішення питання щодо прийняття заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (розділ ІІ);

- оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (розділ ІІІ);

- попередній розгляд заяв (розділ IV);

- розгляд заяви після прийняття рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (розділ V);

- прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (розділ VI).

Для розгляду цього публічно-правового спору мають значення певні пункти розділів ІІ- ІV Правил № 649, зміст яких суд наводить далі:

2.1. Уповноважена посадова особа територіального органу ДМС, до якого особисто звернулась особа, яка має намір бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, або її законний представник у випадках, передбачених Законом:

а) встановлює особу заявника;

б) реєструє заявника в журналі реєстрації осіб, які бажають подати заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (додаток 1) (далі - журнал реєстрації осіб);

в) інформує заявника мовою, яку він/вона розуміє, про умови, за яких в Україні особа може бути визнана біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про її права та обов'язки, а також про наслідки невиконання обов'язків;

г) забезпечує надання заявнику послуг перекладача, у тому числі через систему відеоконференц-зв'язку;

ґ) перевіряє дотримання заявником передбаченого статтею 5 Закону порядку звернення із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

д) з'ясовує місце тимчасового перебування (проживання) заявника (фактичну адресу проживання в Україні);

е) протягом одного робочого дня здійснює перевірку наявності підстав, за яких заявнику може бути відмовлено в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Перевірка здійснюється в тому числі з урахуванням оновленої інформації по країні походження заявника на момент подачі заяви;

є) проводить дактилоскопію заявника;

ж) заносить отримані відомості до централізованої інформаційної системи;

з) роз'яснює порядок звернення за безоплатною правовою допомогою мовою, яку розуміє заявник.

2.2. Рішення щодо прийняття заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, приймається територіальним органом ДМС протягом робочого дня, в який до нього звернулась відповідна особа.

2.4. У разі наявності передбачених Законом підстав територіальний орган ДМС ухвалює рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яке оформлюється наказом (додаток 2). Після ухвалення рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, уповноважена посадова особа територіального органу ДМС:

- видає особі письмове повідомлення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, із зазначенням підстав для відмови у прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (додаток 3);

- під підпис ознайомлює заявника з порядком оскарження рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- вносить відповідні відомості до журналу реєстрації осіб.

2.5. У разі використання заявником права на оскарження рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, територіальний орган ДМС видає такому заявникові під підпис довідку про звернення за захистом в Україні, про що заносить відповідні відомості до журналу реєстрації видачі довідки про звернення за захистом в Україні (додаток 4).

Подані документи долучаються до особової справи заявника.

3.1. У разі відсутності підстав для відмови в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, уповноважена посадова особа територіального органу ДМС:

а) забезпечує можливість для заявника особисто або за допомогою законного представника скласти заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

В заяві про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, мають міститися такі відомості: прізвище, ім'я (імена), по батькові заявника, дані паспорта або іншого документа, що посвідчує особу (у разі його відсутності - зазначені причини, через які він був утрачений), громадянство/підданство, країна постійного проживання, місце та підстави (за наявності) проживання в Україні, місце, час та спосіб перетинання державного кордону України, відомості про членів сім'ї заявника, підписи заявника або законного представника, перекладача (у разі необхідності), дата складання заяви.

Заявник зобов'язаний також надати всі наявні у нього документи та інформацію, що необхідні для обґрунтування заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або зазначити причини, через які ці документи та інформація не можуть бути надані, та повідомити, де такі документи знаходяться чи можуть знаходитися або хто може надати чи підтвердити відповідну інформацію.

У разі неписьменності або через фізичні вади, які унеможливлюють складання заяви особисто заявником, на його прохання заява може бути складена іншою особою, про що робиться відповідний запис на заяві;

б) реєструє заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та подані документи у журналі реєстрації заяв про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (додаток 5);

в) ознайомлює заявника або його законного представника під їхній власний підпис з порядком прийняття рішення за їх заявами, правами і обов'язками особи, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Таке ознайомлення здійснюється мовою, яку розуміє заявник або його законний представник.

Проведення зазначених дій фіксується відповідним протоколом ознайомлення з прийняттям рішення за заявою, правами і обов'язками особи, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (додаток 6), в якому проставляють власні підписи заявник, його законний представник та перекладач, адвокат, психолог, педагог (за їх наявності);

г) у разі потреби направляє заявника на обстеження для встановлення віку у порядку, встановленому законодавством України.

ґ) заповнює реєстраційний листок на особу, яка звернулася із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (додаток 8), та членів її сім'ї, які не досягли вісімнадцятирічного віку, або на дитину, розлучену із сім'єю, від імені якої заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, подав її законний представник.

У разі якщо у заявника відсутні документи, що посвідчують його особу, записує за його вказівкою прізвище, ім'я, по батькові та інші про нього дані до встановлення особи, про що зазначається в реєстраційному листку на особу та робиться відповідний запис на заяві про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

д) приймає від заявника на зберігання документи: національний паспорт або інший документ, який посвідчує особу заявника, а також документи, що можуть бути доказом наявності умов для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, що оформлюється розпискою (додаток 9);

е) оформлює особову справу згідно з описом документів, що знаходяться в особовій справі заявника (додаток 10);

є) долучає до справи по чотири фотокартки заявника та членів його сім'ї, які не досягли вісімнадцятирічного віку, відомості про яких внесено до заяви, а також інші, передбачені Законом та цими Правилами, документи;

ж) призначає дату та час співбесіди та повідомляє цю інформацію заявникові та його законному представникові (за наявності) під підпис в особовій справі;

з) заносить отримані відомості до централізованої інформаційної системи.

3.2. У день отримання заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, територіальний орган ДМС видає заявникові під підпис у журналі реєстрації видачі довідки про звернення за захистом в Україні (додаток 4) довідку про звернення за захистом в Україні, про що заносить відповідні відомості до зазначеного журналу. Довідка видається строком на один місяць.

Одночасно територіальний орган ДМС роз'яснює особі порядок реєстрації за місцем тимчасового проживання.

4.1. Під час попереднього розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, уповноважена посадова особа територіального органу ДМС (особа, яка веде справу) протягом п'ятнадцяти робочих днів з дня реєстрації заяви:

а) проводить співбесіду із заявником з дотриманням правил, встановлених частинами другою та третьою статті 8 Закону.

Результати співбесіди оформлюються відповідним протоколом співбесіди (додаток 12) з особою, яка подала заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, що підписується цією особою або її законним представником, перекладачем, адвокатом, психологом, педагогом (за наявності).

б) розглядає відомості, наведені в заяві про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та інші документи, вимагає додаткові відомості, що можуть підтверджувати наявність чи відсутність підстав для прийняття рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

в) готує письмовий висновок щодо прийняття рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (додаток 13).

У висновку обов'язково робиться посилання на використану інформацію про країну походження заявника, включаючи сторінки, назви інформаційних звітів, роки та найменування установ чи організацій, що його підготували, посилання на електронну адресу, якщо звіти було опубліковано в Інтернеті, та її співвідношення із змістом заяви та відомостями, отриманими під час співбесіди із заявником або його законним представником. Цей висновок повинен включати посилання на точну, актуальну інформацію з декількох джерел.

4.3. На підставі письмового висновку уповноваженої посадової особи територіального органу ДМС щодо прийняття рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, територіальний орган ДМС в межах установленого строку приймає одне з таких рішень:

а) про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

б) про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

4.4. Рішення, передбачені пунктом 4.3 цього розділу, оформлюються наказом територіального органу ДМС (додаток 14).

4.5. У разі прийняття рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, територіальний орган ДМС продовжує строк дії довідки про звернення за захистом в Україні, про що уповноважена посадова особа територіального органу ДМС заносить відповідні відомості до журналу реєстрації видачі довідки про звернення за захистом в Україні.

Строк дії довідки продовжується на шість місяців.

4.6. У разі прийняття рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, протягом трьох робочих днів з дня його прийняття територіальний орган ДМС надсилає або видає під підпис заявнику або його законному представнику письмове повідомлення про відмову особі в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (додаток 15), з викладенням причини відмови і роз'ясненням порядку оскарження такого рішення, про що робить відповідний запис в журналі реєстрації видачі повідомлень (додаток 16).

Відповідно до статті 3 Закону України «Про звернення громадян» заява (клопотання) - це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Суд протлумачив наведені вище норми законодавства з метою застосування до спірних правовідносин та зробив такі висновки, що мають значення для вирішення цього публічно-правового спору:

- особа, яка перетнула державний кордон України з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, повинна особисто або через законного представника звернутися до територіального органу ДМС України за місцем тимчасового перебування із заявою встановленої форми;

- звернення повнолітньої особи про визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту повинно бути лише особистим. Від імені дітей, які не досягли вісімнадцятирічного віку, а також недієздатних осіб заяву подають їх законні представники. Щодо правила про особисте складення заяви, то виняток становлять ситуації, коли заявник не може скласти заяву через неписьменність або фізичні вади, - тоді така заява на його прохання складається іншою особою, про що компетентний орган ДМС України робить на заяві відповідний запис. Закон № 3671 та Правила № 649 не допускають складення та подання заяви-анкети представником заявника за договором замість заявника;

- оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, проводиться на підставі заяви-анкети, зразок якої затверджено наказом МВС України № 649 від 07.09.2011р.;

- рішення щодо прийняття заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, приймається територіальним органом ДМС протягом робочого дня, в який до нього особисто звернулась відповідна особа. Вимога частини першої статті 7 Закону № 3671 та пункту 2.1 Правил № 649 про особисте звернення повнолітньої особи, яка має намір бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, не є примхою чи свавіллям законодавця, а має цілком розумне пояснення, оскільки на цій стадії уповноважена посадова особа територіального органу ДМС зобов'язана вчинити низку юридично значимих дій за участі прохача притулку, спрямованих на ідентифікацію заявника, а також забезпечення його прав: - встановити особу заявника; - інформувати заявника мовою, яку він/вона розуміє, про умови, за яких в Україні особа може бути визнана біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про її права та обов'язки, а також про наслідки невиконання обов'язків; - забезпечити надання заявнику послуг перекладача, у тому числі через систему відеоконференц-зв'язку; - з'ясувати місце тимчасового перебування (проживання) заявника (фактичну адресу проживання в Україні); - провести дактилоскопію заявника; - роз'яснити заявнику порядок звернення за безоплатною правовою допомогою мовою, яку він розуміє;

- ідентифікація заявника (в тому числі шляхом проведення його дактилоскопії) передбачає та є можливою лише за його особистої участі та є необхідним і обов'язковим етапом розгляду звернення особи до держави за додатковим захистом, оскільки однією з передбачених Законом № 3671 підстав для прийняття рішення про відмову у прийняття заяви є встановлення того факту, що заявник видає себе за іншу особу;

- заявник вправі скористатися правовою допомогою, більше того - в день його особистого звернення до територіального органу ДМС України йому роз'яснюється право та порядок отримання безоплатної правової допомоги мовою, яку він розуміє. Проте особа, яка надає заявнику правову допомогу, не може підміняти його (заявника) у тих відносинах з територіальним органом ДМС України, що в силу Закону реалізуються шляхом особистого звернення;

- на стадії оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (розділ ІІ Правил № 649) в разі відсутності підстав для відмови в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, уповноважена посадова особа територіального органу ДМС вчиняє низку процесуальних дій за участі повнолітнього заявника, в тому числі: - забезпечує можливість для заявника особисто скласти заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; - ознайомлює заявника під власний підпис з порядком прийняття рішення за його заявою, правами і обов'язками особи, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Проведення зазначених дій фіксується відповідним протоколом ознайомлення з прийняттям рішення за заявою, правами і обов'язками особи, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (додаток 6), в якому проставляє власний підпис заявник; - призначає дату та час співбесіди та повідомляє цю інформацію заявникові під підпис в особовій справі;

- на стадії попереднього розгляду заяви (розділ ІІІ Правил № 649) уповноважена посадова особа територіального органу ДМС (особа, яка веде справу) протягом п'ятнадцяти робочих днів з дня реєстрації заяви проводить співбесіду із заявником з дотриманням правил, встановлених частинами другою та третьою статті 8 Закону (особі забезпечується право скористатися на співбесіді послугами адвоката та перекладача);

- заявник повинен надати разом із заявою чотири фотокартки - такі необхідні територіальному органу ДМС оформлення довідки про звернення за захистом в Україні та ведення особової справи заявника.

З огляду на такі висновки суд вважає, що право звернутися із заявою про визнання біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, може бути реалізоване повнолітньою особою (іноземцем чи особою без громадянства) лише шляхом особистого звернення до територіального органу ДМС України за місцем тимчасового перебування такої особи. Закон № 3671 передбачає у відносинах щодо звернення із заявою про визнання біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, можливість представництва лише за законом - від імені дітей та недієздатних осіб заяву подає їх законний представник.

Територіальний орган ДМС України має підстави та повноваження розпочинати передбачену Законом № 3671 та Правилами № 649 процедуру розгляду заяви про визнання біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, лише після реєстрації та ідентифікації повнолітньої особи, що особисто звернулася до цього органу з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту.

Повнолітня особа, яка особисто не зверталася до територіального органу ДМС України за місцем свого тимчасового перебування з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, не має підстав розраховувати на розгляд її письмових звернень з цього приводу в порядку та строки, визначені Законом № 3671 та Правилами № 649.

Письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо може бути розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

При прийнятті рішення суд виходить з наступних мотивів:

Адвокат Галабала М.В., який надає правову допомогу ОСОБА_3 на підставі договору, 11 вересня 2017 року здав в канцелярію ГУ ДМС України у Львівській області заяву від 10.09.2017р. про визнання ОСОБА_3 особою, яка потребує додаткового захисту. ОСОБА_3 11 вересня 2017 року перебував у місті Львові, проте не звертався особисто до ГУ ДМС України у Львівській області з наміром бути визнаним в Україні особою, яка потребує додаткового захисту.

Представник позивача трактує встановлений Законом № 3671 обов'язок особистого звернення повнолітньої особи до територіального органу ДМС України із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, як обов'язок заявника особисто підписати таку заяву, що і було, як стверджує представник позивача, зроблено ОСОБА_3 Подати ж таку заяву після її особистого підписання заявником для розгляду до територіального органу ДМС може представник заявника, що і зробив адвокат Галабала М.В. Суд вважає це тлумачення частини першої статті 7 Закону № 3671 та розділу ІІ Правил № 649 хибним. В процесі тлумачення цих норм суд дійшов протилежних за змістом висновків, котрі детально викладено вище в мотивувальній частині судового рішення. Суд вважає, що умова особистого складення та підписання заяви повнолітнім прохачем притулку дійсно є необхідною, проте недостатньою для розгляду такого звернення в порядку, визначеному Законом № 3671. Суд переконаний, що повнолітня особа, яка просить про захист на підставі Закону № 3671, зобов'язана особисто звернутися до територіального органу ДМС України і цей обов'язок є зрозумілим, чітко визначеним та достатньо очевидним, щоб не допускати помилкових трактувань Закону.

Суд критично ставиться до доводів відповідача про те, що невідповідність заяви ОСОБА_3 від 10.09.2017р. формі, затвердженій наказом МВС України № 649 від 07.09.2011р., сама по собі перешкоджає розгляду такої заяви - за умови особистої участі заявника - оскільки виявлені судом недоліки форми не є суттєвими. Проте суд враховує і те, що у випадку особистого звернення заявника уповноважена посадова особа ДМС України забезпечує йому можливість особисто скласти заяву встановленого зразка, що в принципі унеможливлює факт недотримання її затвердженої форми.

Суд враховує те, що заява про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту після завершення передбачених пунктом 3.1 Правил № 649 процедур, що передбачають особисту участь заявника, реєструється уповноваженою посадовою особою ДМС України у визначених розділом ІІІ Правил № 649 формах спеціального діловодства, а не в загальному діловодстві територіального органу ДМС.

Підсумовуючи оцінку встановлених обставин справи суд вважає, що факт реєстрації канцелярією ГУ ДМСУ у Львівській області поданої адвокатом Галабалою М.В. заяви від 10.09.2017р. не свідчить про те, що ОСОБА_3 11 вересня 2017 року звернувся із заявою про визнання особою, що потребує додаткового захисту, і що таке звернення повинно розглядатися у порядку та строки, передбачені Законом № 3671. Навпаки, суд встановив, що ОСОБА_3 11 вересня 2017 року особисто не звернувся до ГУ ДМС України у Львівській області, оскільки, як пояснив суду його представник, «був зайнятий іншими питаннями». Представники позивача не повідомили суд та не надали доказів того, що ОСОБА_3 в будь-який інший день (після 11 вересня 2017 року і до дати звернення до суду з цим позовом включно) спробував особисто звернутися ГУ ДМС України у Львівській області з приводу свого наміру бути визнаним в Україні особою, яка потребує додаткового захисту. Позивач та його представники не повідомили суд про наявність будь-яких перешкод для особистого звернення ОСОБА_3 до ГУ ДМС України у Львівській області.

За таких обставин справи суд вважає, що ГУ ДМС України у Львівській області не може і не повинно розглядати подану адвокатом Галабалою М.В. заяву від 10.09.2017р. в порядку та строки, визначені Законом № 3671, а позовні вимоги про спонукання відповідача вчинити такі дії є безпідставними та не ґрунтуються на Законі.

Позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовано в тому числі посиланням на статтю 14 Загальної декларації прав людини та Директиви Європейського союзу «Про мінімальні стандарти кваліфікації громадян третіх країн та осіб без громадянства як біженців чи осіб, що потребують іншої форми міжнародного захисту, та суть захисту, що надається». Суд вважає, що згадка про ці міжнародні норми права жодним чином не звільняє повнолітню дієздатну особу, яка має намір звернутися про визнання в Україні особою, що потребує додаткового захисту, від обов'язку особисто прибути до уповноваженого державного органу та попросити про додатковий захист.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання незаконною бездіяльності ГУ ДМС України у Львівській області щодо проведення розгляду заяви ОСОБА_3 щодо визнання особою, яка потребує додаткового захисту, поданої до відповідача 11 вересня 2017 року, суд виходить з таких мотивів.

Суд оцінює діяння відповідача в контексті вимог частини третьої статті 2 КАС України. Суд встановив, що за результатами розгляду заяви від 10.09.2017р., а також пов'язаного з нею запита адвоката Галабали М.В. ГУ ДМС України у Львівській області:

- скерувало представнику ОСОБА_3 адвокату Галабалі М.В. лист від 19.09.2017р., що містив розгорнуту відповідь щодо розгляду заяви від 10.09.2017р. та прийнятих за нею рішень;

- скерувало ОСОБА_3 лист від 29.09.2017р., в якому роз'яснило адресату визначений законодавством України порядок звернення із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (зміст обох листів детально описано вище у мотивувальній частині судового рішення).

Отже, відповідач розглянув заяву від 10.09.2017р. як клопотання згідно Закону України «Про звернення громадян» та роз'яснив позивачу процедуру звернення за захистом в Україні, наголосив на необхідності особистого звернення за захистом та подання певних документів. Оскільки ОСОБА_3 особисто не звертався до ГУ ДМС України у Львівській області з наміром бути визнаним особою, що потребує додаткового захисту, цей орган правомірно не розглядав заяву від 10.09.2017р. в порядку, визначеному Законом № 3671. Суд вважає, що такі дії відповідача ґрунтуються на законі та є добросовісними, розсудливими та пропорційними. Ці дії відповідача не порушили охоронюваних Законом прав позивача. Суд враховує той факт, що ОСОБА_3 скористався роз'ясненням відповідача та 31 жовтня 2017 року у встановленому Законом № 3671 порядку особисто звернувся до територіального органу ДМС за місцем свого тимчасового перебування (м. Київ). Під час особистого звернення до УДМС України в Київській області позивач подав заяву-анкету встановленої форми, до якої серед інших додатків долучив копію листа ГУ ДМС України у Львівській області від 29.09.2017р. та чотири фотокартки, як і рекомендував йому відповідач. Особисто подана ОСОБА_3 заява-анкета від 31.10.2017р. була в той же день зареєстрована у встановленому Правилами № 649 порядку та прийнята до розгляду уповноваженою посадовою особою УДМС України в Київській області. 01 листопада 2017 року за цією заявою ОСОБА_3 прийнято одне із рішень, передбачених Законом № 3671. 31 жовтня 2017 року (в день особистого звернення) ОСОБА_3 видано довідку про звернення за захистом в Україні № 007697, що містить його фотографію.

За таких обставин справи суд вважає, що відповідач не допускав бездіяльності щодо розгляду заяви від 10.09.2017р., а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними та не підлягають до задоволення.

З огляду на висновки суду про безпідставність позовних вимог понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору покладаються на нього.

Керуючись ст.ст. 17-19, 71, 94, 158, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати у формі судовий збір у сумі 1280 гривень) покласти на позивача.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 13 листопада 2017 року.

Суддя Москаль Р.М.