Справа № 820/750/17
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

07 листопада 2017 р. № 820/750/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретареві судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участі: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача (Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області) - Кезлі М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області, Слобідського РВ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області, треті особи: Основ'янський РВ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області, про визнання неправомірним та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області, треті особи - Основ'янський РВ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області, Слобідський РВ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області, в якому, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, просить суд:

- визнати неправомірним рішення Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області від 27.01.2017 року про скасування рішення УМВС України в Харківський області від 06.06.2006 року про набуття громадянства України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- скасувати рішення Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області від 27.01.2017 року про скасування рішення УМВС України в Харківський області про набуття громадянства України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.06.2006 року;

- зобов'язати Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківський області поновити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт громадянина України;

- скасувати рішення ГУ ДМС України в Харківський області про відмову у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, прийняте за результатами розгляду його заяви від 11.07.2016 року;

- зобов'язати Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківський області здійснити видачу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України для виїзду за кордон;

- скасувати рішення Слобідського РВ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області про відмову у видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- зобов'язати Слобідський РВ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області здійснити видачу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2017 р. залучено до участі у справі в якості другого відповідача - Слобідський РВ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області (61036, м. Харків, вул. Ковтуна, 36), виключивши зі складу третіх осіб.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що рішення Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області від 27.01.2017 року про скасування рішення УМВС України в Харківський області про набуття громадянства України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.06.2006 року та про відмову у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, прийняте за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 від 11.07.2016 року є неправомірними, у зв'язку з чим підлягають скасуванню. Також зазначив, що для відновлення його порушених прав необхідно зобов'язати Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківський області поновити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт громадянина України та здійснити видачу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача, Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області, у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3 заперечував з підстав, що викладені у письмових запереченнях, які містяться в матеріалах справи.

Представник відповідача, Слобідського РВ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області, у судове засідання не прибув, був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Представник третьої особи, Основ'янського РВ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області, у судове засідання не прибув, був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі довідки №61481 про реєстрацію особи громадянином України 01.06.2006 року ОСОБА_3 отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_1, що виданий Червонозаводським РВ ХМУ УМВС України в Харківський області(а.с.17-21).

При цьому, суд зазначає, що громадянин ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся 11.07.2016 р. до місцевого вузла Слобідського (Комінтернівського) РВ у м. Харкові ДМС України в Харківській області з заявою про оформлення та видачу йому паспорта громадянина України для виїзду за кордон та доданими до неї документами.

У зв'язку з надходженням зі Слобідського РВ у Харкові ГУДМС України в Харківській області запиту Головним спеціалістом відділу з питань громадянства Управління питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУДМС України в Харківській області проведено службову перевірку щодо законності набуття громадянства України ОСОБА_3, за результатами якої складено висновок про результати службової перевірки, який затверджено начальником ГУДМС України в Харківській області 27.01.2017 року(а.с.73-76).

Згідно змісту вказаного висновку процедура набуття громадянства України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем Республіки Азербайджан, відбулась в порушення вимог чинного законодавства України та зазначено про необхідність підготовки подання про скасування рішення УМВС України в Харківській області від 06.06.2006 року про набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України".

На підставі вказаного висновку, рішенням ГУДМС України в Харківській області 27.01.2017 р. скасовано рішення УМВС України в Харківській області від 06.06.2006 р. про набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України" громадянином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з тим, що громадянство України було набуто унаслідок подання свідомо неправдивих відомостей(а.с.77-78).

Згідно з прийнятим 27.01.2017 року рішенням ОСОБА_3 видано довідку №2 про припинення громадянства України(а.с.176).

За результатами розгляду поданої позивачем заяви, фахівцем міграційної служби встановлено, що рішенням від 27.01.2017 р. скасовано рішення УМВС України в Харківській області від 06.06.2006 р. про набуття громадянства України, у зв'язку з чим, на підставі п. 1 п. 82 Постанови Кабінету Міністрів України №1001 від 16.11.2016 р. «Про затвердження зразка бланку технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорту громадянина України для виїзду за кордон» висновком від 31.01.2017 року відмовлено громадянину ОСОБА_3 у видачі йому паспорта громадянина України для виїзду за кордон(а.с.100-101).

Проте, позивач не погоджуючись з правомірністю прийняття спірних рішень, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Спірні відносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України "Про громадянство України", який відповідно до Конституції України визначає правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про громадянство України" визначено, що громадянство України - правовий зв'язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов'язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Приписами ст. 3 Закону України "Про громадянство України" встановлено, що громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Згідно статті 17 Закону України "Про громадянство України" громадянство України припиняється внаслідок виходу з громадянства України; внаслідок втрати громадянства України; за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Статтею 19 Закону України "Про громадянство України" встановлено, що підставами для втрати громадянства України є: добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття; набуття особою громадянства України на підставі статті 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів; добровільний вступ на військову службу іншої держави, яка відповідно до законодавства цієї держави не є військовим обов'язком чи альтернативною (невійськовою) службою.

Датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного указу Президента України.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про громадянство України", особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Як вбачається із п. 44 Порядку, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, який затверджено Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215.

Відповідно до пункту 88 зазначеного Порядку, для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону органами внутрішніх справ, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи:

а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;

б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка органу внутрішніх справ, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п'ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація органу внутрішніх справ України про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п'ятої статті 9 Закону; частина п'ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону).

З аналізу наведених норм законодавства України вбачається, що підставою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України є набуття особою громадянства шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, та повноваження щодо скасування прийнятих рішень про оформлення набуття громадянства України належить органам міграційної служби, якими такі рішення були прийняті.

Судом встановлено, що рішенням ВГУРФО УМВС України в Харківській області, яке затверджено наступником начальника УМВС України в Харківській області Лютим В.В., від 06.06.2006 року ОСОБА_3 набув громадянство України за територіальним походженням згідно ст. 8 Закону України "Про громадянство України".

Підставою оформлення набуття громадянства України ОСОБА_3 зазначалось проживання на території України до 24.08.1991 року брата позивача - ОСОБА_4.

Позивач звернувшись з заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, в пункті 8 заяви вказав «є братом» особи, ОСОБА_4, який постійно проживав на території України до 24.08.1991 року.

При цьому, суд зазначає, що матеріали справи містять копію паспорта громадянина України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, серії НОМЕР_2, що виданий 15.08.1997 р. та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, серії НОМЕР_2, що виданий 15.08.1997 р. (а.с.67-68).

На виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2017 р. Основ'янським РВ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області листом від 04.08.2017 р. повідомлено суд, що перевіркою за діючою та архівною картотекою Ф № 1 на паспорти громадянина України Основ'янського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України Харківській області, зберігаються дві заяви про видачу паспорта громадянина України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, до матеріалів справи надані відповідні копії заяв за формою Ф №1(а.с.208 том 1).

У заяві про видачу паспорта №1 (а.с.210 том 1) вказані наступні дані - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, місце народження - м. Агдам, Азербайджан, батьки - ОСОБА_5, ОСОБА_6.

За результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_4 отримав паспорт серії НОМЕР_2 від 15.08.1997 р.

У заяві про видачу паспорта №2 (а.с.209 том 1) вказані наступні дані - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6, місце народження - м. Агдам, Азербайджан, батько - ОСОБА_5, мати - ОСОБА_6.

За результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_4 отримав паспорт серії НОМЕР_3 від 24.02.2006 р.(а.с.71 том 1).

Слід вказати, що в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про народження ОСОБА_4, що видане 12.08.1971 р., згідно змісту якого ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Агдам, батько - ОСОБА_5, мати - ОСОБА_6(а.с.72 том 1).

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2017 р. викликано у судове засідання для допиту в якості свідка головного спеціаліста Московського РВ ГУ ДМС у Харківській області ОСОБА_7, яка безпосередньо приймала заяву та документи про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_3 від 06.04.2006 року.

Свідком ОСОБА_7 у судовому засіданні повідомлено, що на даний час вона не може пояснити, чи бачила оригінали документів, зокрема, паспорт брата позивача на прізвище ОСОБА_4 та зазначила, що вказане на документах «звірено» та підпис дійсно належать їй.

Окрім того, у судове засідання неодноразово було викликано для надання пояснень в якості свідка брата позивача ОСОБА_4, проте вказана особа у судове засідання не прибула.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що в ході судового розгляду підтвердився висновок органів ДМС щодо набуття громадянства України ОСОБА_3 з порушенням вимог чинного законодавства України.

Приписами п. 5, 8 ст. 24 Закону України "Про громадянство України" встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, здійснює повноваження щодо:

скасування в межах повноважень прийнятих рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 цього Закону;

вилучення в осіб, громадянство яких припинено або стосовно яких скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України, паспортів громадянина України, тимчасових посвідчень громадянина України, паспортів громадянина України для виїзду за кордон та видання довідок про припинення громадянства України.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про громадянство України" рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Постановою КМУ від 07.05.2014 р. №152 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до п. 1, 2 Порядку паспорт громадянина України для виїзду за кордон (далі - паспорт для виїзду за кордон) є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на ім'я якої він оформлений, і дає право такій особі на виїзд з України і в'їзд в Україну.

Кожен громадянин України має право на отримання паспорта для виїзду за кордон.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що обмін паспорта для виїзду за кордон здійснюється у разі:

1) зміни інформації, внесеної до паспорта для виїзду за кордон;

2) виявлення помилки в інформації, внесеній до паспорта для виїзду за кордон;

3) закінчення строку дії паспорта для виїзду за кордон;

4) непридатності паспорта для виїзду за кордон для подальшого використання.

Згідно з п. 72 Порядку видача заявникові паспорта для виїзду за кордон здійснюється тим територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, закордонною дипломатичною установою, уповноваженим суб'єктом, який прийняв документи для оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта для виїзду за кордон.

Для отримання паспорта для виїзду за кордон, оформленого на ім'я особи, заявник подає документ, що посвідчує особу.

Пунктом 82 Порядку визначено підстави для відмови заявнику в оформленні або видачі паспорта для виїзду за кордон, зокрема, у разі якщо особа не є громадянином України.

Аналізуючи положення чинного законодавства, суд приходить до висновку про правомірність рішення Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області від 27.01.2017 року, рішення ГУ ДМС України в Харківський області про відмову у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, прийняте за результатами розгляду його заяви від 11.07.2016 року, рішення Слобідського РВ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області про відмову у видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відтак у задоволенні вимог позивача про визнання неправомірним та скасування рішень суд відмовляє.

Оскільки позовні вимоги про зобов'язання Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області поновити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт громадянина України; зобов'язання Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області здійснити видачу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України для виїзду за кордон; зобов'язання Слобідського РВ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області здійснити видачу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорту громадянина України для виїзду за кордон, є похідними від вимог про визнання неправомірними рішень, які є безпідставними, такі позовні вимоги також задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 86).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області, Слобідського РВ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області, треті особи: Основ'янський РВ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області, про визнання неправомірним та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 14 листопада 2017 р.

Суддя Мар'єнко Л.М.