Справа № 814/1155/17
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 жовтня 2017 р. Справа № 814/1155/17

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1,
доГоловне управління Державної Фіскальної служби у Миколаївській області Державної податкової інспекції у Інгульському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області,
проскасування податкового повідомлення рішення,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області та ДПІ у Інгульскому районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області з вимогами про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №25421705 від 27.04.15 про визнання йому грошового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000 гривень та податкову вимогу №2724-25.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що час введення в дію ставок транспортного податку, відповідно до яких було нараховане грошове зобов'язання, враховуючи положення законодавства, починається з 01.01.2016 року, отже не можуть розповсюджуватись на запровадження у 2015 році транспортного податку.

Відповідач позов не визнав, свої заперечення обґрунтував тим, що з 01.01.15 набрав чинності Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VIII від 28.12.14, яким чітко передбачено обов'язок сплачувати транспортний податок особами, власниками легкових автомобілів, які використовувались до 5 років та мають об'єм двигуна понад 3000 см3. Ставка податку встановлюються з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль. Тому, на думку відповідача, немає ніяких підстав вважати, що зазначений податок повинен застосовуватися з 01.01.16, а не з 01.01.15.

Представник позивача просив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Тому, враховуючи неприбуття у судове засідання представників відповідачів, та керуючись ч. 6 ст. 128 КАС України, суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проживає у м. Миколаєві та є власником легкового автомобіля Nissan Murano 2012 року, з об'ємом двигуна більше 3498 см3.

27.04.15 ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області прийняло податкове повідомлення-рішення №25421705 про визначення ОСОБА_1 грошового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000 гривень (арк.спр.43).

16.10.15 ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області направило на адресу ОСОБА_1 податкову вимогу №2724-25 про необхідність сплати податкового боргу в сумі 25000 гривень.

Відповідно до Закону України від 28.12.2014р. №71-УІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи» були внесені зміни до Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого до останнього було включено ст. 267 «Транспортний податок».

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 ст.267 ПК України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі.

Згідно підпункту 267.2.1 пункту 267.2 ст.267 ПК України, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Згідно п.267.4 ст.267 ПК України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідні повноваження, їх розмежування між Верховною Радою та місцевими радами, зокрема, щодо податків, визначені в ст. 12 ПК України.

Згідно ст. 8 ПК України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки і збори.

Відповідно до пп.10.1.1 п.10.1 ст.10 ПК України, податок на майно належить до місцевих податків. Відповідно до ст. 265 ПК України, однією із складових податку на майно є транспортний податок.

Особливість місцевих податків полягає в тому, що вони за законом не можуть бути встановлені безпосередньо рішенням Верховної Ради України.

Верховна Рада України може встановлювати тільки перелік дозволених до встановлення місцевими радами місцевих податків і дозволених граничних параметрів таких податків, а власне, встановлення місцевих податків, із дотриманням встановлених Верховною Радою критеріїв - є компетенцією відповідних місцевих рад.

У відповідності до пп.12.3.4. п.12.3 ст.12 ПК України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Транспортний податок було встановлено рішенням Миколаївської міської ради від 18.03.2015 року № 46/24 «Про внесення змін та доповнень до рішення Миколаївської міської ради від 07.07.2011 року №7/3 «Про встановлення місцевих податків та зборів на території міста Миколаєва», зі змінами та доповненнями».

Зазначеним рішенням Миколаївської міської радою затверджено Положення про податок на майно, відповідно до п.3.4 якого встановлено ставку транспортного податку з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль.

Враховуючи, вимоги ст.12.3.4 ПК України, то він не може бути застосований лише з 01.01.16.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що оскільки податок на майно, як місцевий податок, було встановлено Миколаївською міською радою лише 18.03.15, тобто після 15 липня 2014 року, то застосування контролюючим органом його положень з метою оподаткування, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2016 року.

В іншому випадку, застосування контролюючим органом положень вказаного Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» у 2015 році при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення не відповідає положенням статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 акцентується увага на тому, що вищевказана конституційна норма допускає зворотну дію в часі лише нормативно-правових актів, які стосуються скасування чи пом'якшення відповідальності за правопорушення фізичних осіб.

Враховуючи значний об'єм законодавчої бази, яка регулює питання встановлення розміру, порядку адміністрування та сплати транспортного податку, зважаючи на суперечність, непослідовність та неузгодженість зазначених вище норм нормативно-правових актів, суд дійшов висновку про наявність неоднозначного (множинного) трактування прав та обов'язків платників податків.

Положеннями підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України передбачено презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Відповідно до пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Таким чином, суд вказує про безпідставність нарахування позивачу податкового зобов'язання з транспортного податку за 2015 рік, оскільки таке нарахування повинно відбуватися не раніше 2016 року.

Позов належить задовольнити у повному обсязі, податкове повідомлення-рішення ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області №25421705 від 27.04.15 про визначення ОСОБА_1 грошового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000 гривень, а також податкову вимогу №2724-25 від 16.10.15 - визнати протиправним та скасувати.

Судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області №25421705 від 27.04.15 про визначення ОСОБА_1 грошового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000 гривень.

3.Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області № 2724-25 від 16.10.2015 р.

4.Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Інгульському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області судовий збір в сумі 1280 гривень (одна тисяча двісті вісімдесят грн.).

5. Апеляційна скарга на цю постанову може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання у повному обсязі.

Суддя В. В. Біоносенко