Справа № 804/4598/17
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2017 р. Справа № 804/4598/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ількова В.В.
Товариство з обмеженою відповідальністю "СТРОЙБЕТОН" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держаної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження по справі після залишення без руху та призначено до розгляду в судовому засіданні.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративний позов з підстав викладених в позовній заяві.
Позивач подав до суду клопотання щодо продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив про таке. За наслідками проведеної документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Стройбетон», результати якої оформлено актом №6883/04-36-14-20/31735675 від 27.06.2017 року У ході перевірки контролюючим органом не підтверджено реальність господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та зроблено висновки про безпідставне формування податкового кредиту з ПДВ у сумі 312 402 грн. та завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток (собівартості реалізованих робіт та товарі у розмірі 1 562 011 грн. по взаємовідносинам з такими контрагентами: ТОВ «Зеленбудсервіс», ТОВ «Смарт Сейл», ТОВ «Конфорт», ТОВ «Екобудмеханізація». Також зазначено, що по зазначеним контрагентам наявні докази щодо їх «фіктивності» та інформація внесена до Реєстру суб'єктів фіктивного підприємства. Крім того, встановлено: інформація про наявність трудових ресурсів на підприємствах відсутня, відсутність на балансі основних фондів, які використовувались в господарській діяльності, відсутні документи та транспортування матеріалів до контрагентів-виконавців та повернення готових виробів (товарно-транспортні накладні, шляхові листи), невідповідність номенклатури придбання постачальниками товарно-матеріальних цінностей номенклатурі їх реалізації, по постачальникам має місце несплата або сплата у незначних розмірах податкових зобов'язань до бюджету (за наявності зазначених обсягів постачання, що задекларовані). На порушення п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України позивачем завищено суму податкового кредиту на загальну суму 3243 грн., порушено терміни реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям-платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відповідач зауважує на тому, що під час проведення перевірки та прийняття оскаржуваних рішень податковий орган діяв правомірно.
За даних обставин суд, керуючись положеннями ст.128 КАС України, вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідачів, дослідивши подані до суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд встановив таке.
З матеріалів справи встановлено, що на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2, п. 75.1 ст. 75, п. 77.1, п.77.4 ст. 77, п.82.1 ст. 82 Податкового кодексу України та наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 05.04.2017 року №1941 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Стройбетон» проведено документальну планову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Стройбетон» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р. та дотримання законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р. відповідно до затвердженого плану перевірки.
За результатами перевірки складено акт № 5290/04-36-14-03/31735675 від 22.05.2017 року.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Стройбетон», частково не погодившись із вищезазначеним актом перевірки, 29.05.2017 року подало письмові заперечення до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Головне управління ДФС у Дніпропетровській області листом від 13.06.2017 року «Про проведення позапланової перевірки в рамках заперечень» повідомлено ТОВ «Стройбетон», що з метою забезпечення об'єктивного розгляду питань, викладених в запереченнях на акт перевірки, ГУ ДФС у Дніпропетровській області відповідно до п.п. 78.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України прийнято рішення про призначення з 14.06.2017р. документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань, що стали предметом розгляду заперечень.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі п.п. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 09.06.2017 року №9013 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Стройбетон» проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Стройбетон» з питань, що стали предметом розгляду заперечень.
За наслідками проведення перевірки, податковим органом складено акт від 27.06.2017 року № 6883/04-36-14-20/31735675, яким встановлено порушення податкового законодавства:
Перевіркою не підтверджено реальність господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та зроблено висновки про безпідставне формування податкового кредиту з ПДВ у сумі 312 402 грн. та завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток (собівартості реалізованих робіт та товарів) у розмірі 1 562 011 грн. по взаємовідносинам з такими контрагентами:
Розрахунки за нібито отримані від зазначених контрагентів товарно-матеріальні цінності здійснені ТОВ «Стройбетон» частково грошовими коштами у сумі 1116 960,87 грн. та частково шляхом переведення боргу на нових кредиторів. Станом на 31.12.2016 рахується кредиторська заборгованість перед ТОВ «Зеленбудсервіс», ТОВ «Смарт Сейл», ТОВ «Конфорт», ТОВ «Екобудмеханізація" відсутня.
Такі висновки податковий орган обґрунтовує тим, що в ході проведеної перевірки ним встановлена неможливість підтвердити реальність господарських операцій між ТОВ «СТРОЙБЕТОН» та зазначеними контрагентами.
На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДФС у Дніпропетровській області винесено податкові повідомлення-рішення:
Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування вищевказаних податкових повідомленнь-рішеннь, суд зважає на таке.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Як з'ясовано судом у ході розгляду справи та вже зазначено вище, за результатами проведеної перевірки позивача відповідачем складено оскаржувані рішення, якими позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість та з податку на прибуток приватних підприємств.
До висновку про порушення позивачем норм податкового законодавства контролюючий орган прийшов у зв'язку з тим, що, за його переконанням, позивач у перевіряємому періоді не мав реальних господарських операцій зі своїми контрагентами, а саме операції не мали реального товарного характеру. На думку відповідача, позивач безпідставно відображав у податковому обліку результати господарських операцій із ТОВ «Зеленбудсервіс», ТОВ «СмартСейл», ТОВ «Комфорт», ТОВ «Екобудмеханізація», оскільки в такі господарські операції не були реальними.
Приписами абзацу 1 пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (підпункт 139.1.9 пункт 139.1 статті 139 Податкового кодексу України).
Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.
Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати рух активів у процесі здійснення господарської операції.
При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.
Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як то: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів.
На підтвердження виконання умов договору позивач надав специфікацію до договору постачання №06/07-15 від 06.07.2015р.; Податкова накладна №78 від 08.07.2015р. на суму 791 871,00 грн.; Платіжні доручення №440 від 22.07.2017р. на суму 92 024,52 грн., №559 від 01.09.2015р. на суму 200000,00 грн., №589 від 17.09.2015р. на суму 100000,00 грн., №653 від 19.10.2015р. на суму 192800,00 грн., №604 від 23.09.2015р. на суму 204046,48 грн.
Щодо взаємовідносин ТОВ «СТРОЙБЕТОН» з ТОВ «Екобудмеханізація» згідно договору від 31.08.2015р. №31/08-15, відповідно до умов якого продавець (ТОВ «Екобудмеханізація») приймає на себе зобов'язання у відповідності до умов цього договору передати (поставити) покупцю (ТОВ «СТРОЙБЕТОН») продукцію виробничо-технічного призначення або товари споживання (в подальшому - продукція, товар), а покупець зобов'язується у відповідності до умов цього Договору прийняти цю продукцію (товар) та оплатити її. Пунктом 3.1 Договору передбачено поставка продукції здійснюється автомобільним транспортом на умовах, зазначених в Специфікаціях до Договору (згідно з Міжнародними Правилами ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року).
На підтвердження виконнання умов договору позивач надав до Специфікацію №1 до договору №31/08-15 від 13.08.2015р. та Акти списання матеріалів на виробництво.
Щодо взаємовідносин ТОВ «СТРОЙБЕТОН» з ТОВ «Зеленбудсервіс» згідно договору поставки від 01.07.2014р. №1/07-3, відповідно до умов якого Продавець (ТОВ «Зеленбудсервіс») приймає на себе зобов'язання у відповідності до умов цього договору передати (поставити) покупцю (ТОВ «СТРОЙБЕТОН») продукцію виробничо-технічного призначення або товари споживання (в подальшому - продукція, товар), а покупець зобов'язується у відповідності до умов цього Договору прийняти цю продукцію (товар) та оплатити її. Пунктом 3.1 Договору передбачено поставка продукції здійснюється автомобільним транспортом на умовах, зазначених в Специфікаціях до Договору (згідно з Міжнародними Правилами ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року).
На виконання умов договору складено: специфікацію №1 до договору №1/07-3 від 01.07.2014р. корпус підшипника на суму 332841,60 гривень, видаткові накладні та податкові накладні наявні в матеріалах справи.
Щодо взаємовідносин ТОВ «СТРОЙБЕТОН» з ТОВ «Смарт Сейл» згідно договору поставки від 06.10.2014р. №6/10, відповідно до умов якого Продавець (ТОВ «Смарт Сейл») приймає на себе зобов'язання у відповідності до умов цього договору передати (поставити) покупцю (ТОВ «СТРОЙБЕТОН») продукцію виробничо-технічного призначення або товари споживання (в подальшому - продукція, товар), а покупець зобов'язується у відповідності до умов цього Договору прийняти цю продукцію (товар) та оплатити її. Пунктом 3.1 Договору передбачено поставка продукції здійснюється автомобільним транспортом на умовах, зазначених в Специфікаціях до Договору (згідно з Міжнародними Правилами ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року).
На підтвердження виконання умов договору позивачем надано: специфікація до договору №1 від 06.10.2014р., видаткові накладні, податкові накладні, наявні в матеріалах справи.
У той же час, по вищевказаним контрагентам наявні докази, що обмежують можливість виконувати господарскі зобов'язання за вище зазначеними договорами поставки, а саме:
- ТОВ «Конфорт», внесено до Реєстру облікових карток субєктом фіктивного підприємництва ІС «Податковий блок» 22.12.2015 року з ознакою фіктовності «зареєстровано (перереєстровано) та проваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників». Порушено кримінальну справу за фактом скоєння злочину передбаченого статтею 205 КК України. Згідно данних ЄРПН та дослідження схеми проходження товару, контролюючим органом в акті перевірки встанолено невідповідність придбаного товару (кукуруза, ламінована підлога, іграшки, гральну карти, фляги для води) та реалізованого товару (прокат, емаль, труби, дріт), тобто встановлено факт його підміни.;
З акту перевірки встановлено, що первинні документи по господарським взаємовідносинам з ТОВ «Екобудмеханізація», підписано ОСОБА_5 при цьому, фінансово-господарську діяльність ТОВ «Екобудмеханізація» не здійснювала документів по взаємовідносинам з контрагентами не підписувала, товарів не поставляла, розрахунковими рахунками не керивала, податкову звітність не складала та не підписувала, нікому цього не доручала.
Ланцюг постачальника контрагентів, відповідно до вищезазначеного акту перевірки, доводить фіктивність операцій. А тому, судом встановлено, що контрагенти позивача не могли виконати договірні зобов'язання.
Крім того, згідно інформаційних баз даних ДФС України та за результатами аналізу податкової звітності ТОВ «Зеленбудсервіс», ТОВ «Смарт Сейл», ТОВ «Конфорт», ТОВ «Екобудмеханізація»:
-інформація про наявність трудових ресурсів на підприємствах відсутня;
- відсутність на балансі основних фондів, які використовувались в господарській діяльності;
-відсутні документи на транспорування матеріалів до контагентів-виконавця та повернення готових виробів (товарно-транспортні накладні, шляхові листи);
- невідповідність номенклатури придбання постачальниками товарно-матеріальних цінностей номенклатури їх реалізації;
- по постачальникам має місце насплата або сплата у незначних розмірах податкових зобов'язань до бюджету (за наявності значних обсягів постачання, що задекларовані).
Відповідно до ч. 2 ст. 3, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку; підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
У відповідності до п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовим особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки.
Стаття 44 Податкового кодексу України визначає вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності.
Так, відповідно до абзацу першого пункту 44.6 ст. 44 ПК у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення (абзац другий цього пункту).
Зміст наведених правових норм свідчить, що обов'язок контролюючого органу здійснювати виїзну перевірку на підставі первинних документів кореспондується з обов'язком платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх при перевірці органами державної податкової служби. Не надання таких документів нормами пункту 44.6 ст. 44 ПК прирівнюється до їх відсутності.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Вищого адміністративного суду України від 13.01.2016 по справі № К/800/1420/13.
Крім того, суд зазначає, що виходячи з положень ч. 5 ст. 8, ч. 2 ст. 9 цього ж Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пунктів п.2.4., 2.5., 2.13. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, первинний документ повинен мати такий обов'язковий реквізит, як особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Таким чином, податкова звітність формується на підставі первинних бухгалтерських документів, які підтверджують фактичне здійснення операцій та одним з обов'язкових реквізитів яких є особистий підпис уповноваженої особи, яка підписала цей документ на підтвердження фактичного здійснення господарської операції.
Як зазначалось вище, гр. ОСОБА_5 директор ТОВ «Екобудмеханізація», гр. ОСОБА_4 директор ТОВ «СмартСейл», гр. ОСОБА_3 директор ТОВ «Зеленбудсервіс» при здійснені допиту повідомлено, що вони не причетні до ведення фінансово-господарської діяльності зазначених товаривств.
Суд зазначає, що сама лише наявність у платника податків податкових накладних, виписаних від імені його контрагентів, не є достатньою підставою для включення сум ПДВ до податкового кредиту, якщо особи, від імені яких складено такі документи заперечують свою участь у створенні та діяльності цих товариств, зокрема, й у підписанні будь-яких первинних документів, отже, виписані від їх імені податкові накладні не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним. Така правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05.03.2012 року.
При досліджені обставин господарських операцій позивача із TOB "СмартСейл" та ТОВ «Екобудмеханізація», суд бере до уваги, що документи від імені TOB "СмартСейл" (договір підряду, податкові накладні) підписані директором ОСОБА_4, а документи від імені ТОВ «Екобудмеханізація» підписані директором ОСОБА_5
Також, вироком Деснянського районного суду м.Києва від 12.04.2016 року по справі №754/4680/16-к посадову особу ТОВ «Екобудмеханізація», а саме директора ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого 205 ч.1, 205-1ч.2 КК України.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за 205 ч.1, 205-1ч.2 КК України, так як своїми умисними діями, які виразились у фіктивному підприємництві, тобто придбанні суб'єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності, а також внесенні в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Виписані невстановленими особами від імені контрагенту податкові накладні не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.
У відповідності до положень статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.
За таких обставин із урахуванням правових позицій Верховного Суду України, документи підписані від імені ТОВ «Зеленбудсервіс», ТОВ «Смарт Сейл», ТОВ «Конфорт», ТОВ «Екобудмеханізація» не встановленою особою не можуть слугувати належними та допустимими підставами для формування показників податкового обліку ТОВ «Стройбетон».
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність реального характеру господарських відносин між ТОВ «Стройбетон» та ТОВ «Зеленбудсервіс», ТОВ «Смарт Сейл», ТОВ «Конфорт», ТОВ «Екобудмеханізація», а відтак висновки контролюючого органу є правомірними та відповідають дійсним обставинам справи.
Перевірка наявності у постачальника державної реєстрації та реєстрації у податковому органі не характеризує підприємство як добросовісного платника, що має ділову репутацію, як конкурентоспроможну особу на ринку відповідних товарів, що діє через уповноважену особу, яка представляє інтереси підприємства. Позивачем під час розгляду справи не представлено будь-яких доказів на підтвердження того, що він перевірив повноваження осіб, які діяли від імені його контрагентів, ідентифікував осіб, що підписували документи від імені ТОВ «Зеленбудсервіс», ТОВ «Смарт Сейл», ТОВ «Конфорт», ТОВ «Екобудмеханізація».
Несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності покладаються на особу, якою укладено відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов'язань та провадження необґрунтованих виплат. У випадку недобросовісності контрагентів покупець несе ризик своєї бездіяльності не лише по виконанню господарсько-правових зобов'язань, але і в рамках податкових правовідносин, позаяк в силу вимог податкового законодавства позбавляється можливості скористатися пільговим порядком обчислення бази оподаткування у зв'язку з відсутністю належним чином оформлених первинних документів.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про відсутність розумних економічних причин для укладання угод з контрагентом, понесення витрат у зв'язку з цим та їх в обліку та, відповідно, формування спірних сум податкових вигод.
Відтак, з урахуванням наведеного у сукупності слід зазначити, що під час розгляду справи не надано тих відомостей і документів, які за звичайною діловою практикою супроводжують фактичне виконання такого роду операцій та у сукупності з первинними документами підтверджують їх фактичне (реальне) виконання, а відтак не доведено фактичного виконання спірних операцій контрагентом позивача.
При цьому, суд враховує, що наявність оплати за спірними операціями (у тому числі попередньої) сама по собі також не є підтвердженням фактичного здійснення операцій та в даному випадку - самостійною підставою для формування спірних сум податкових вигод, оскільки рух цих коштів, виходячи з вищенаведеного у сукупності, не забезпечений зв'язком з господарською діяльністю підприємств - учасників спірних операцій.
Таким чином, під час розгляду справи, в порядку виконання вимог ч. 1 ст. 71 КАС України, не доведено наявності обставин та підстав, з якими наведені вище норми податкового законодавства пов'язують можливість правомірного формування податкових вигод за спірними операціями, що, відповідно, свідчить про відсутність у позивача підстав для їх формування за результатами оформлення вищезгаданих операцій та свідчить про необґрунтованість отриманої позивачем податкової вигоди.
Також, судом було допитано свідка ОСОБА_6, що є бугалтером ТОВ «Стройбетон», яка повідомила, що з представниками спірних контарентів не спілкувалась, заначила, що продукція за договорами надходила на баланс підприємства, однак фактичних даних від кого, був отриманий товар не повідомила суду.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість висновків акту перевірки щодо оцінки обставин взаємовідносин позивача із зазначеним контрагентом та відносно безпідставності формування спірних сум податкових вигод.
Щодо перевірки дотримання граничних термінів реєстрації податкових наклданих в ЄРПН, то контролюючим органом встановлено, що ТОВ «Стройбетон» порушено термін реєстрації наступних податкових накладних: № 224 дата виписки 11.12.2015 року граничний термін реєстрації 26.12.2015 року, фактична дата реєстрації 28.12.2015 року, кількість днів затримки 2; № 124 дата виписки 13.09.2016 року граничний термін реєстрації 28.09.2016 року, фактична дата реєстрації 20.10.2016 року, кількість днів затримки 22; № 143 дата виписки 21.11.2016 року граничний термін реєстрації 06.12.2016 року, фактична дата реєстрації 08.12.2016 року, кількість днів затримки 2; №157 дата виписки 04.11.2016 року граничний термін реєстрації 19.11.2016 року, фактична дата реєстрації 09.12.2016 року, кількість днів затримки 20.
Згідно з абз.1, 4 п.201.10 ст.201 ПК України (в редакції чинній на момент виненкнення спірних правовідносин) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
При цьому згідно з абз.11 п.201.10 ст.201 ПК України, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.
Згідно з абз.11 п.201.10 ст.201 ПК України, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Отже, п.201.10 ст.201 ПК України встановлює обов'язок платника податків, який виступає в господарській операції продавцем товарів/послуг скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) у строк не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання, та у строк не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування.
При цьому з матеріалів справи вбачається, що реєстрація перелічених в акті перевірки від 27.06.2017 року податкових накладних в ЄРПН здійснена ТОВ «Стройбетон» з порушенням строку, визначеного в абз.11 п.201.10 ст.201 ПК України.
Разом з тим, у п.120-1.1 ст.120-1 ПК України встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:
10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів;
20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів;
30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів;
40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.
У свою чергу, у п.35 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України встановлено, що норми пункту 120-1.1 статті 120-1 цього Кодексу не застосовуються при порушенні термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, складених до 1 жовтня 2015 року.
Наведені позивачем доводи та надані ними пояснення та матеріали, які відповідно досліджені та оцінені судом, не спростовують наведеного та не доводять зворотного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Беручи до уваги зазначене, суд вказує, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до положень ст. 94 КАС України судовий збір не підлягає відшкодуванню позивачу.
Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В Ільков