Справа № 675/2600/16-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 675/2600/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Трасковський С.Л.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

14 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Драчук Т. О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної установи "ОСОБА_4 виправна колонія (№58)" Хмельницької області про визнання незаконними та скасування постанов про накладення дисциплінарних стягнень,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовом до Державної установи "ОСОБА_4 виправна колонія (№58)" Хмельницької області про визнання незаконними та скасування постанов про накладення дисциплінарних стягнень.

Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20 червня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив змінити постанову суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та за обставин викладених в ній просив суд задовольнити її.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь представника відповідача в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 16.09.2016 року ОСОБА_3 прибув до ОСОБА_4 виправної колонії № 58 (м. Ізяслав Хмельницької області), де відбуває покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Молодшим інспектором ВНіБ Замкової виправної колонії №58 ОСОБА_5 01 грудня 2016 року було складено рапорт про те, що ОСОБА_3 о 01 годині 10 хвилин цього дня допустив порушення розділу 3 пункту 3 Правил внутрішнього розпорядку виконання покарань, а саме під час обходу посту № 13 було виявлено, що даний засуджений допустив порушення розпорядку дня - не зайняв своє спальне місце та не спав. На законні вимоги припинити дане порушення розпорядку дня не відреагував, вимоги проігнорував.

07.12.2016 року ОСОБА_3 на ім'я начальника ОСОБА_4 виправної колонії № 58 написав пояснення, відповідно до якого підтвердив факт того, що не спав о 01 годині 10 хвилин ночі 01.12.2016 року, так як йому було необхідно прийняти їжу за медичними показниками через наявність у нього болі в епігастральній ділянці. Також ОСОБА_3 пояснив, що утримується в приміщенні камери один, а тому нікому не заважав, тиші не порушував.

Відповідно до довідки від 09.12.2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності, начальником сектору - начальником відділення СПС засуджених до ДПВ ОСОБА_4 виправної колонії № 58 ОСОБА_6 за порушення вимог режиму відбування покарання, допущеному 01.12.2016 року, ОСОБА_3 оголошено попередження.

Згідно ч.3 ст.107 Кримінально-виконавчого кодексу України, п.2 розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, засуджені, крім іншого, зобов'язані дотримуватись норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії.

Згідно Розпорядку дня для засуджених ОСОБА_4 виправної колонії у Хмельницькій області № 58, затвердженого наказом № 76 від 25.01.2016 року, в пунктах 16, 17 визначено для засуджених о 22 годині відбій та сон.

Однак, ні приписами КВК України, ні положеннями Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань не регламентовано дії засуджених після відбою: не встановлено заборон на певні дії, не визначено обовязку виконувати чи утримуватись від певних дій.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача за порушення розпорядку дня для засудженого є протиправним.

Що стосується притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 листопада 2016 року молодшим інспектором ВНБ ОСОБА_4 виправної колонії № 58 ОСОБА_5 було складено рапорт, згідно з яким ОСОБА_3 допустив порушення розділу 3 пункту 3 Правил внутрішнього розпорядку виконання покарань, а саме: 30.11.2016 року о 19 годині 30 хвилин допустив прояви нетактовної поведінки по відношенню до інспектора Лівінчука М.П. - виражався нецензурною лайкою, що принижує людську гідність, погрожував фізичною розправою.

Згідно рапорту, складеного 07.12.2016 року начальником сектору ДПВ ОСОБА_4 виправної колонії №58 ОСОБА_7, останній клопоче перед начальником установи виконання покарань про необхідність притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3 за допущене ним 30.11.2016 року порушення режиму відбування покарання.

Згідно пояснення ОСОБА_3, наданого начальнику ОСОБА_4 виправної колонії № 58 07.12.2016 року, засуджений заперечує свою вину, вказує, що нецензурною лайкою не виражався, молодшому інспектору Лівінчуку М.П. не погрожував. Так, під час побачення засудженого зі своїм адвокатом ОСОБА_8 до кімнати зайшов ОСОБА_5 та зробив зауваження останній, а тому, з метою запобігти конфлікту, що виник між вказаними особами, ОСОБА_3 жартома сказав фразу: "Мьі из Одессьі, а в ОСОБА_1 говорят: Не делайте нам нервьі, и мьі не будем делать вам".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що висловлювання позивача нецензурними словами на адресу ОСОБА_5 підтверджується лише зі слів останнього. В той же час, ОСОБА_5 є заінтересованим в захисті своєї позиції та підтвердженні фактів, викладених ним в рапорті від 30.11.2016 року, отже може бути необ'єктивним в оцінці висловлювань засудженого ОСОБА_3, який знаходиться в певній, регламентованій діючим законодавством, залежності від нього та підпорядкованості йому.

Окрім того, судом не було встановлено, що молодший інспектор Лівінчук М.П. був уповноважений здійснювати свої службові обов'язки 30 листопада 2016 року до початку своєї зміни, тобто до 20 години, в тому числі встановлювати факти порушення Правил внутрішнього розпорядку засудженим ОСОБА_3, скласти рапорт про виявленні факти, подати його на адресу начальника виправної установи.

Що стосується вимоги апелянта про виключення із мотивувальної частини рішення суду першої інстанції висновок суду про доведеність факту погроз засудженого ОСОБА_3 інспектору Лівінчуку М.П., то колегія суддів вважає його необгрунтованим. Суд першої інстанції в даному твердженні висловив суб'єктивне ставлення рядового ОСОБА_5 до даної ситуації та жодним чином не порушив права позивача.

Що стосується висновку № 14572 за результатами проведення лінгвістичного дослідження, який представник позивача надав колегії суддів під час судового засідання, то колегія суддів вважає його неналежним доказом в розумінні ст. 70 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час ії розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20 червня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 17 листопада 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_9 ОСОБА_10