Справа № 750/4604/17
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/4604/17 Головуючий у 1-й інстанції: Логвіна Т.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА
Іменем України

13 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Лічевецького І.О. Твердохліб В.А. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просив зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 28.03.2017р., виходячи з 71% грошового забезпечення з якого сплачені єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та щомісячної додаткової грошової винагороди, згідно довідки Чернігівського зонального відділення Військової служби правопорядку від 29.03.2016р. № 96.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 28.03.2017р., виходячи з 71% його грошового забезпечення, з якого сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та щомісячної додаткової грошової винагороди, згідно довідки Чернігівського зонального відділення Військової служби правопорядку від 29.03.2016р. № 96.

Не погодившись з постановою суду, відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким провадження в частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплати пенсії позивачу, починаючи з 28.03.2017р., виходячи з 71% його грошового забезпечення, з якого сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, згідно довідки Чернігівського зонального відділення Військової служби правопорядку від 29.03.2016р. № 96 закрити, а в іншій частині позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 призначена пенсія, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 01.11.2013р.

Вислуга повних років на військовій службі позивача становить 27 років, відповідно розмір його пенсії становить 71%.

28.03.2017р. ОСОБА_1 подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області заяву про перерахунок його пенсії до якої додав довідку військової частини НОМЕР_1 від 29.03.2016р. № 96 про розмір грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці служби підряд перед звільненням, з яких сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 10.04.2017р. ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні його заяви з посиланням на те, що перерахунок пенсії проводиться лише із зміною розмірів видів грошового забезпечення, чи введення нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а при обчисленні пенсії не повинна враховуватись матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та щомісячна додаткова грошова винагорода, з яких сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача про відмову в задоволенні заяви про перерахунок пенсії, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:

- відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;

- щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Частинами 1-3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців.

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та інших розвідувальних органів (додаток № 25 до Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294) до одноразових видів грошового забезпечення віднесені, зокрема, одноразова допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Відповідно до ч. 1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260.

З аналізу вищенаведених нормативних актів вбачається, що розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (пп.3 п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294, пп. 30.4 п. 30 р. ХХХ Інструкції).

Крім того, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (пп. 3 п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294, пп.пп. 33.1, 33.3 п. 33 р. ХХХІІІ Інструкції).

Таким чином, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та матеріальна допомога на оздоровлення є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, а тому мають враховуватися при обчисленні пенсії.

Наведений правовий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 10 березня 2015 року у справі № 21-70а15, яка в силу вимог ст. 244-2 КАС України, є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки Чернігівського зонального відділення Військової служби правопорядку від 29 березня 2016 року № 96, з матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення, отриманих ОСОБА_1 в період з листопада 2011 року по жовтень 2013 року, стягувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, які виплачувалися позивачу і з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовця, з якого обчислюється пенсія, а тому у відповідача відсутні правові підстави для відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, внаслідок чого обґрунтовано зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії, виходячи з 71% грошового забезпечення, з якого сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, з урахуванням зазначених в довідці Чернігівського зонального відділення Військової служби правопорядку від 29 березня 2016 року № 96 грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, починаючи з 28 березня 2017 року.

Водночас, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що перерахунок пенсії позивача повинен проводитися з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, з огляду на наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи, в грудні 2013 року ОСОБА_1 вже звертався до Деснянського районного суду м. Чернігова із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в якому просив: - визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у включенні до обчислення пенсії за вислугу років з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, введеної постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» зі змінами, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року № 161; - зобов`язати відповідача з 01 листопада 2013 року здійснити перерахунок розміру його пенсії за вислугу років, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, введеної постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» зі змінами, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року № 161.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 грудня 2013 року позов ОСОБА_1 було задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року скасовано постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 грудня 2013 року та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії позивача з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, оскільки з даного питання вже є рішення суду, яке набрало законної сили.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату його пенсії, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, а тому постанова суду в зазначеній частині підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі частково спростовують висновки суду першої інстанції та частково знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції частково порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 167, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 вересня 2017 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області врахувати суми щомісячної додаткової грошової винагороди під час розрахунку розміру його пенсії, згідно довідки Чернігівського зонального відділення Військової служби правопорядку від 29.03.2016р. № 96 та прийняти в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області врахувати суми щомісячної додаткової грошової винагороди під час розрахунку розміру його пенсії, згідно довідки Чернігівського зонального відділення Військової служби правопорядку від 29.03.2016р. № 96 відмовити.

В решті постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Судді Вівдиченко Т.Р. Лічевецький І.О. Твердохліб В.А.
Повний текст постанови виготовлено 16.11.2017 року