Справа № 540/563/17
Суддя: Кравець С. В.
Дата ухвалення: 2017-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 540/563/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2017 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Кравець С.В.

за участю: секретаря Порохні І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавські області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавські області, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Карлівське обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в :

в липні 2017 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області від 29.06.2017 р. закінчено виконавче провадження ВП №51354377 з примусового виконання виконавчого листа № 540/704/2014-а виданого 07.08.2014 р. Машівським районним судом Полтавської області про зобовязання Карлівське УПФУ Полтавської області здійснити перерахунок щомісячної основної державної пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 01.01.2014 р. по третій групі інвалідності в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст.ст. 54,67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та провести відповідні виплати, з урахуванням фактично виплачених сум. Вищезгадане виконавче провадження закінчено на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» вжито вичерпні заходи для примусового виконання рішення. Позивач зазначає, що у матеріалах виконавчого провадження відсутні жодні докази того, що старший державний виконавець перевіряв поважність причин невиконання судового рішення, ним не винесено актів перевірки чи будь-яких інших доказів про фактичні причини невиконання рішення. Позивач вважає, що вказаний виконавець неправильно застосував вказані норми, а саме п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки дане застосування здійснюється у випадку встановлення факту умисного невиконання рішення суду боржником. Вказана вольова поведінка притаманна конкретній фізичній особі, яка за такі дії повинна нести кримінальну відповідальність, натомість застосування вказаної норми у даних правовідносинах, в яких боржником є юридична особа орган публічної адміністрації, є неприпустимим. Позивач допускає, що умисне перешкоджання виконанню рішення суду могло бути вчинено посадовою особою боржника, але на цьому не може бути закінчене виконавче провадження, оскільки рішення повинне бути виконане іншою посадовою особою боржника. Старшим державним виконавцем не вжито усіх дій, передбачених чинним законодавством для забезпечення виконання судового рішення, однак формально посилається на невиплату коштів, а в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази неможливості виконання судового рішення. Закінчення виконавчого провадження позбавляє позивача права повторно предявити виконавчий лист до виконання. За вказаних обставин, позивач просить визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області про закінчення виконавчого провадження ВП №51354377 від 29.06.2017 р.

В запереченні від 19.10.2017 року (а.с.23-27) відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити, обґрунтовуючи тим, що після відкриття виконавчого провадження відповідно до вимог ст. ст. 5, 75 Закону України «Про виконавче провадження» постановою державного виконавця від 14.04.2017 р. на боржника накладено штраф у розмірі 5100,00 грн., іншою постановою від 29.06.2017 р. накладено другий штраф в розмірі 10200 грн у звязку з невиконанням виконавчого листа №540/704/2014-а. Старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Запорожець Т.Ю. від 29.06.2017 р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку з невиконанням рішення суду. Державний виконавець діяв в межах повноважень та на підставі чинного законодавства.

В судове засідання сторони не зявилися, у своєму запереченні представник управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області просить розглянути справу без участі представника відділу, начальник Карлівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області направив клопотання про розгляд справи участі їх представника, за наявними у справі доказами. ОСОБА_1 направила заяву про розгляд справи без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідно до ст. 41 КАС України фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного висновку.

Судом установлено, що постановою Машівського районного суду Полтавської області від 17.06.2014 р. по справі №540/704/14-а визнано неправомірними дії управління Пенсійного Фонду України в Машівському районі Полтавської області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплати пенсії по інвалідності в розмірах, передбачених ст.50, ст.54, ст.67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з врахуванням вимог ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 01.01.2014 р.

Зобов`язано управління Пенсійного Фонду України в Машівському районі Полтавської області здійснити перерахунок щомісячної основної державної пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 01.01.2014 р. по третій групі інвалідності в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст.54, ст..67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та провести відповідні виплати, з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобов`язано управління Пенсійного Фонду України в Машівському районі Полтавської області здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю ОСОБА_1, з 01.01.2014 р. по третій групі інвалідності в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.54, ст.67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та провести відповідні виплати, з урахуванням фактично виплачених сум.

За наслідками розгляду даної справи 07.08.2014 р. видано виконавчий лист і 14.08.2014 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Машівського районного суду від 17.08.2016 р. у виконавчому провадженні ВП№51354057 було замінено боржника на Карлівське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

Неодноразово державні виконавці в рамках даного виконавчого провадження зверталися до суду про зміну способу і порядку виконання рішення суду №540/704/14-а (а.с. 51, 59, 120, 152).

За ухвалою Машівського районного суду від 18.11.2014р. змінено спосіб та порядок виконання вказаного судового рішення та стягнуто з УПФУ в Машівському районі на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену пенсію згідно розпорядження № 113211 від 18.09.2014р. (а.с. 76-77).

29.06.2017 р. старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Запорожець Т.Ю. від 29.06.2017 р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №51354377 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 540/704//2014-а від 07.08.2014 р. відповідно до п.11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як передбачено ч.4 ст.30 цього Закону, у разі, якщо рішення підлягає негайному виконанню, державний виконавець відкриває виконавче провадження не пізніше наступного робочого дня після надходження документів, зазначених у статті 17 Закону, і невідкладно розпочинає його примусове виконання.

А згідно з п.8 ч.1 ст.49 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З тексту постанови про закінчення виконавчого провадження вбачається, що у звязку з невиконанням рішення суду, відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області відповідно до вимог ст.ст. 65, 75 Закону України «Про виконавче провадження» постановами від 14.04.2017 р. та від 29.06.2017 р. двічі накладено штраф на боржника та до Головного управління НП в Полтавській області направлено повідомлення про вчинення посадовими особами юридичної особи-боржника кримінального правопорушення. Відділом вжито заходи примусового виконання рішення суду відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» (загальні умови виконання рішень зобовязального характеру). Рішення суду без участі боржника виконати неможливо.

Отже, на час винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.06.2017 року судове рішення не було фактично виконано в повному обсязі, а тому у державного виконавця були відсутні правові підстави для закінчення виконавчого провадження згідно п.8 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження".

Як роз'яснено в п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 21.05.2012 року за № 5 "Про внесення змін до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби", державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Судам слід ураховувати, що виконавці мають право повертати документи щодо виконання рішень адміністративних судів про стягнення з пенсійних органів та суб'єктів владних повноважень відповідних виплат пенсії, соціальної допомоги тощо у разі здійснення державним виконавцем усіх можливих дій, спрямованих на виконання рішення.

В даному випадку рішення залишилось фактично не виконаним, державним виконавцем не використано всі заходи для виконання рішення суду згідно приписів ст.75 Закону "Про виконавче провадження", та незаконно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, що призвело до порушення прав та інтересів позивача.

Крім того, відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» постановами КМ України № 845 від 03.08.2011 року, № 440 від 03.09.2014 року встановлено чіткий механізм виконання судових рішень, боржниками за якими є державні органи, такі рішення виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Тобто, дане судове рішення в частині виплати доплати до пенсії позивачки може бути виконане Державною казначейською службою України, але відповідно до оскаржуваної постанови органу ДВС виконавче провадження закінчено, тоді як фактично судове рішення залишилось фактично невиконаним.

Суд також виходить з того, що відповідно до ст.129 Конституції України, ст.14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до положень статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод виконання судових рішень розглядається як стадія судового провадження, право доступу до суду, що гарантується цією статтею, передбачає не лише право звернутись до суду за захистом своїх прав, а й право захистити своє право, в першу чергу, виконанням рішення, яке ухвалено на користь особи.

Пілотним рішенням Європейського суду з прав людини "Іванов проти України" державу було зобов'язано запровадити ефективний засіб юридичного захисту, який би забезпечив адекватний та достатній захист від невиконання або затримки у виконанні рішень національного суду, за виконання якого вона несе відповідальність відповідно до принципів, встановлених практикою Європейського суду з прав людини.

В даній справі Європейський суд з прав людини відзначив, що рішення на користь заявника не виконувались 7 років і 10 місяців та 5 років і 11 місяців. При цьому причинами таких затримок були: а) недостатність бюджетних коштів; б) бездіяльність державних виконавців; в) прогалини в національному законодавстві, через які не існувало можливості виконати рішення суду у випадках недостатності бюджетних коштів. Однак усі ці причини мали б бути під контролем держави і тому підпадають під сферу її відповідальності.

Отже, закінчення державним виконавцем виконавчого провадження в той час, коли судове рішення, ухвалене на користь позивача, не було виконано в повному обсязі, а саме: нараховані кошти не виплачено, є порушенням прав позивача, які підлягають захисту відповідно до наведених вище правових норм.

З урахуванням всього вищенаведеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову шляхом визнання протиправними дій старшого державного виконавця ВПВРУДВС ГТУЮ Полтавської області, які полягають у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.06.2017 року, оскільки дану постанову державним виконавцем винесено передчасно, а відтак повна підлягаю скасуванню.

За ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнена від сплати суми судового збору, а тому судові витрати слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6-14, 17, 71, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавські області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавські області, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Карлівське обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області про скасування постанови про закінчення виконавчого Провадження задоволити.

Визнати протиправним та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження ВП №51354377 від 29.06.2017 р.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Машівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги, а у разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні в той же строк з дня отримання її копії.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: