Справа № 808/1933/17
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року (о 17 год. 15 хв.)Справа № 808/1933/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області

до Головного управління Держпраці у Запорізькій області

про скасування постанови про накладення штрафу

ВСТАНОВИВ:

Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області (далі УСЗН Чернігівської РДА Запорізької області, позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду (далі суд) із позовом до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі ГУ Держпраці у Запорізькій області, відповідач), в якому просить скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 31.05.2017 № 224 заступника начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області ОСОБА_3 на позивача у розмірі 32 000,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, а також додаткові усні пояснення. Зокрема, посилається на приписи ч. 2 ст. 97 КЗпП України та зазначає, що ОСОБА_4 оплата праці нараховувалась та була виплачена на підставі розпорядження голови Чернігівської районної державної адміністрації та відповідно до Закону України «Про місцеві державні адміністрації», Закону України «Про державну службу». Вказує, що працівникам районної державної адміністрації щомісячно виплачується премія, що не має разового характеру на всі складові заробітної плати приймаються окремі розпорядження голови. Пояснює також, що у лютому 2014 року ОСОБА_5 відбулося підвищення оплати праці за рахунок збільшення премії у відбулося підвищення оплати праці за рахунок збільшення премії у порівнянні з попереднім періодом, отже місяць в якому відбулось підвищення є базовим, тобто лютий 2014 року. Право на поточну індексацію наступило у червні 2014 року. Зауважує, що протягом червня-грудня 2014 року індексація була вчасно нарахована і виплачена. Вказує, що з січня 2015 по серпень 2015 року з базовим місяцем лютий 2014 року індексація не нараховувалась в звязку з відсутністю планових показників бюджетних призначень, при цьому, щомісячна премія по ОСОБА_5 нараховувалась щомісячно в розмірі 100 % від посадового окладу, лише в квітні 2015 року за березень 2015 року премія нарахована 84% згідно із місячним планом асигнувань на 2015 рік. Щомісячна премія, яка була запланована у відповідності до планового розрахунку до кошторису на 2015 рік в розмірі 10% виплачувалась за рахунок економії планових асигнувань (за рахунок вакансій, виплачених лікарняних за рахунок соціального страхування). На підставі викладеного, вважає, що якщо відбувається підвищення грошового доходу, у нашому випадку премія, яка передбачена Законом України «Про державну службу» виплачувалась постійно кожного місяця, та має постійний характер, місяць встановлення премії та місяць, в якому збільшено розмір такої премії порівняно з попереднім періодом вважається базовим. Також не погоджується із твердженням відповідача щодо не нарахування та не виплати індексації заробітної плати ОСОБА_5, а саме сума виплаченої премії перевищує суму індексації заробітної плати за період з січня 2015 року по серпень 2015 року, у звязку із чим постанова про накладення штрафу від 31.05.2017 № 224 є протиправною. Просить адміністративний позов задовольнити та скасувати оскаржуване рішення відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив із підстав, наведених у запереченнях від 04.09.2017 №08/01.3-18/183 (вх. №24151). Зокрема, вказує, що за результатами перевірки позивача 10.05.2017 підписано Акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування, яким зафіксовано, зокрема, порушення ч. 5 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України №108 «Про оплату праці» в частині не проведення нарахування та виплати за 2015 рік та по день звільнення ОСОБА_5 індексації заробітної плати. Зазначає, що у звязку з виявленим порушенням винесено припис №08-30-0017-0490/0279 та притягнуто винних осіб до відповідальності.. Посилається на приписи абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України та пояснює, що 31.05.2017 заступником начальника ГУ Держпраці у Запорізькій області на підставі акта про виявлення під час перевірки субєкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю винесено постанову про накладення штрафу №224 в розмірі 32 000,00 грн. Додатково повідомляє суду, що від позивача надійшов лист від 19.08.2017 №04-04/1394, яким повідомлено про виконання припису та надано підтверджуючі документи, а саме платіжні доручення, що підтверджують виплату ОСОБА_5 індексації заробітної плати за січень-серпень 2015 року, компенсації за невикористану відпустку та витрат на відрядження на загальну суму 5 513,29 грн. Крім того, 27.06.2017 Чернігівським районним судом Запорізької області винесено рішення по справі про адміністративне правопорушення, що надійшла з ГУ Держпраці в Запорізькій області №329/474/17 відносно ОСОБА_1, працюючого начальником УСЗН Чернігівської РДА Запорізької області, що набрало законної сили 28.07.2017 відповідно до постанови Апеляційного суду Запорізької області, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. Ураховуючи викладене, вважає, що відповідачем в повному обсязі дотримано механізм накладення штрафу, передбачений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509, а тому просить в задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

На підставі ст. 160 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

У звязку з надходженням згоди Держпраці України від 20.04.2017 №4610/4/4.2-ДП-17 та доручення Держпраці України №70/4.1/4.3-ДП-17 від 04.01.2017 про проведення у перевірки на підставі звернення ОСОБА_5 від 11.04.2017 №Б-625 ГУ Держпраці у Запорізькій області видано наказ від 24.07.2017 № 619 про проведення позапланової перевірки УСЗН Чернігівської РДА Запорізької області.

В період з 05.05.2017 по 10.05.2017 посадовою особою ГУ Держпраці у Запорізькій області на підставі згаданого наказу та направлення про проведення перевірки від 04.05.2017 № 504 проведено позапланову перевірку додержання позивачем законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

За результатами проведеної перевірки складений акт № 08-30-0017/0490 від 10.05.2017, в якому зафіксовано порушення позивачем, зокрема, вимог ч. 5 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України «Про оплату праці».

Вказаний акт перевірки підписаний представником позивача ОСОБА_6

Не погоджуючись із висновками, викладеними у Акті, позивачем надані заперечення до акту перевірки від 13.05.2017 №01-09/1043, у яких стосовно порушення вимог ч. 5 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України «Про оплату праці» зазначено, що Законом України «Про Державний бюджет України» установлено, що Кабінетом Міністрів України затверджується особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування на 2015 рік. З огляду на вищевикладене, з метою недопущення зайвого використання бюджетних коштів, повязаного з виплатою індексації ОСОБА_5, не передбачена індексація заробітної плати, тому що збільшення грошових доходів її відбулося за рахунок виплати їй щомісячно протягом 2015 року премій у розмірах від 50% до 100% та надбавок за вислугу років та ранг.

На підставі акту перевірки був виданий припис від 10.05.2017 № 08-30-0017/0490-0279, відповідно до якого вимагалось, зокрема, вжити заходи щодо усунення порушень ч. 5 ст. 95 КЗпП України,

31.05.2017 заступником начальника ГУ Держпраці у Запорізькій області на підставі акту перевірки від 10.05.2017 №08-30-0017/0490 щодо порушень позивачем вимог ч. 5 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України «Про оплату праці» керуючись пп. 54 п. 4 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 та на підставі абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України та Порядку про накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 винесено постанову№224 про накладення штрафу в розмірі 32 000,00 грн.

У подальшому, УСЗН Чернігівської РДА Запорізької області письмово проінформував відповідача листом від 19.08.2017 №04-04/1394 про виконання вимог припису в цій частині, а саме: Індексацію заробітної плати за січень-серпень 2015 року нараховано в сумі 4 245,00 грн., порушення вимог ч. 5 ст. 95 КЗпП України усунуто (платіжні доручення від 19.08.2017 №105 на суму 1 232,78 грн., №106 на суму 102,73 грн., №107 на суму 5 513,29 грн.).

Проте, вважаючи прийняту відповідачем постанову протиправною позивач звернувся із даним позовом до суду про її скасування.

Згідно зі статтею 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 100 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» утворено Державну службу України з питань праці, реорганізувавши шляхом злиття територіальні органи Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 929-р «Питання Державної служби з питань праці» на Державну службу України з питань праці покладено здійснення функцій і повноважень Державної інспекції з питань праці, що припиняється.

Положення про Державну службу України з питань праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення).

Відповідно до пункту 1 вказаного Положення Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом (пункт 7 Положення).

За приписами підпункту 9 пункту 4 Положення Держпраці відповідно до покладених на неї завдань проводить, зокрема, моніторинг у сфері оплати праці в частині своєчасної і не нижче визначеного державою мінімального розміру оплати праці.

У відповідності до підпункту 51 пункту 4 Положення Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: складає у випадках, передбачених законом, протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про такі правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Процедуру проведення Державною інспекцією України з питань праці (далі - Держпраці України) та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці у межах повноважень встановлено порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 №390, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 липня 2012 року за №1291/21603 (далі Порядок №390).

Відповідно до пункту 3 Порядку №390 інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення. Інспекторам забороняється виступати посередниками, арбітрами чи експертами під час розгляду трудових спорів.

В даному випадку позапланова перевірка здійснена на підставі на підставі звернення ОСОБА_5 від 11.04.2017 №Б-625 та згоди Держпраці України від 20.04.2017 №4610/4/4.2-ДП-17.

При цьому, суд зауважує, що спір щодо правомірності дій під час призначення та проведення перевірки, яка стала підставою для винесення оскаржуваного рішення, між сторонами відсутній.

Згідно із пунктом 7 Порядку №390 за результатами перевірки складається акт. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Оскаржувана постанова гуртується на висновках позапланової перевірки про те, що, УСЗН Чернігівської РДА Запорізької області за період роботи січень-серпень 2015 року та по день звільнення ОСОБА_5 не проведено нарахування та виплату індексації заробітної плати, чим допущено порушення вимог частини ч.5 ст. 95 КЗпП України, статті 33 Закону України «Про оплату праці».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282 індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

З метою реалізації Закону України від 06.02.2003 № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Кабінет Міністрів України постановою від 17.07.2003 № 1078 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі Порядок № 1078).

Відповідно до абз. 1 та абз. 2 пункту 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Під час проведення перевірки було зафіксовано, що ОСОБА_5 прийнята на посаду у відділі бухгалтерського обліку та звітності УСЗН Чернігівської РДА з 11 березня 2008 року.

За перевіряємий період встановлено, що мав місце факт не проведення індексації заробітної плати при наявності підстав. Так, з 01.02.2014 ОСОБА_5 підвищено надбавку за ранг. Розмір надбавки за ранг було встановлено у розмірі 70 грн. за повністю відпрацьований місяць. Відповідно до п. 1 Порядку №1078 місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при визначенні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Пунктом 2 Порядку №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру. Право на проведення індексації ОСОБА_7М. наступило у червні 2014 року. З червня 2014 року по грудень 2014 року ОСОБА_5 щомісячно виплачувалась індексація заробітної плати, що підтверджується особовим рахунком за 2014 рік. Також з червня 2014 року по серпень 2015 року включно ОСОБА_5 щомісячно виплачувалась премія, що не носить постійний характер. Відповідно до наданих документів, а саме особового рахунку за 2015 рік за період роботи січень-серпень 2015 року та по день звільнення ОСОБА_5 не проведено нарахування та виплату індексації заробітної плати.

Відповідно до частини пятої та шостої статті 95 КЗпП України мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці. Заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

За правилами статті 33 Закону України «Про оплату праці» №108/95-ВР від 24.03.1995 (редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється задля підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов'язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Таким чином, враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв'язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов'язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Частиною другою статті 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що до структури заробітної плати входить додаткова заробітна плата, яка включає, в тому числі, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством.

Отже, враховуючи те, що індексація заробітної плати є компенсаційною виплатою (рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 №9-рп/2013), передбаченою статтею 33 Закону України «Про оплату праці», Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», вона входить до структури заробітної плати, що також підтверджується підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 №5, відповідно до якого суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати. Як складова належної працівникові заробітної плати індексація спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Статтею 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», визначені джерела коштів на проведення індексації грошових доходів населення. Частиною шостою цієї статті зазначено, що проведення індексації грошових коштів доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загального обов'язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Дане положення Закону не спростовує право працівника на індексацію заробітної плати взагалі, та не пов'язує індексацію з надходженням коштів з відповідного бюджету до установи, і не звільняє від її проведення у відповідності до умов Порядку №1078, який у продовж 2015 року зберігав свою чинність в повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене, суд робить висновок, що відсутність коштів на виплату заробітної плати працівнику, не є підставою для не виконання законодавче встановленого обов'язку визначеного статтею 21 КЗпП України, здійснити таку виплату у строки встановлені статтями 115, 116 КЗпП України, і в тому числі у випадку пропущення встановлених строків та припинення трудових правовідносин (звільнення працівника з роботи).

При цьому, судом враховано, що премія ОСОБА_5 протягом 2015 року нараховувалась та виплачувалась щомісячно у розмірах від 50% до 100%, крім того, здійснювалась виплата надбавок за вислугу років та ранг, у звязку із чим суд критично ставиться до посилання представника позивача щодо відсутності коштів на виплату саме індексації.

Щодо посилання позивача на ту обставину, що у лютому 2014 року ОСОБА_5 відбулося підвищення оплати праці за рахунок збільшення премії у відбулося підвищення оплати праці за рахунок збільшення премії у порівнянні з попереднім періодом, отже місяць в якому відбулось підвищення є базовим, тобто лютий 2014 року суд зауважує, що згідно із абз. 7 пункту 5 Порядку №1078 місяць, в якому відбувається підвищення грошових доходів працівників за рахунок збільшення розміру премії, не вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації (у разі, коли не відбувається підвищення тарифної ставки (окладу).

Разом з тим, необхідно зазначити, що листи, розяснення органів державної влади ( в даному випадку лист Міністерства праці та соціальної політики України від 24.09.2009 № 10891/0/14-09/10) мають лише роз'яснювальний та рекомендаційний характер, а тому не мають пріоритет у застосуванні по відношенню до Законів України та нормативно-правових актів.

Враховуючи викладене, у періоді з січня по серпень 2015 року при наявності підстав індексація заробітної плати ОСОБА_5 не проводилась. Даний факт також визнав представник позивача в судовому засіданні.

Судом враховано також, що одночасно із внесенням припису, у відповідності до вимог Порядку № 390 та керуючись ст.ст. 254-256 КУпАП, відповідачем вжито заходів щодо притягнення винних осіб до відповідальності, а саме: складено протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.41 КУпАП, який відповідно до вимог статті 257 КУпАП надіслано до органу, уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення - Чернігівського районного суду Запорізької області.

Так, постановою Чернігівського районного суду Запорізької області у справі №329/474/17 провадження №3/329/136/2017 від 27.06.2017, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Запорізької області від 28.07.2017, вирішено визнати останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 (тридцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (пятсот десять ) гривень.

Частиною четвертою статті 72 КАС України передбачено, що вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Цією постановою було встановлено, що в кошторисі за 2015 рік є рядок «заробітна плата». Тому суд вважає, що начальник УСЗН Чернігівської РДА мав можливість на підставі затвердженого кошторису виплатити, в межах сум, що вказані в рядку «заробітна плата» індексацію заробітної плати. Під поняттям «заробітна плата» згідно ст.2 Закону України «Про оплату праці» також розуміються гарантійні і компенсаційні виплати передбачені чинним законодавством, у тому числі й її індексація, яка передбачена ст.33 цього ж Закону. Твердження, що індексація заробітної плати є її складовою частиною також відображено в Листі спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.05.2013 № 708/0/4-13. Отже у разі невиплати індексації у 2015 році, така виплата повинна була бути здійснена при звільненні.

Також суд зазначає, що позивачем вжито заходи для усунення виявлених порушень, про що повідомлено ГУ Держпраці у Запорізькій області відповідно до листа від 19.08.2017 №04-04/1394, тобто вже після винесення ГУ Держпраці у Запорізькій області оскаржуваної постанови.

Статтею 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

У відповідності до абз. 4 частини другої статті 265 КЗпП України за недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення

Механізм накладення на субєктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України Про зайнятість населення визначений положеннями Порядку накладання штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2017 (далі Порядок - № 509).

У відповідності до пункту 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад обєднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта про виявлення під час перевірки субєкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Отже, на підставі акту перевірки № 08-30-0017/0490 від 10.05.2017, яким встановлено порушення законодавства про працю, винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 31.05.2017 № 224 заступника начальника ГУ Держпраці у Запорізькій області ОСОБА_3 на позивача у розмірі 32 000,00 грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Згідно із частинами першою, другою статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Як встановлено частинами першою та другою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, відповідно до статті 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятої постанови, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Батрак