Справа № 452/2475/16-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року м.Київ К/800/15545/17

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Мороз В.Ф.,

Черпіцька Л.Т.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Никловицької сільської ради Самбірського району Львівської області, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до Никловицької сільської ради Самбірського району Львівської області, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просила визнати протиправними дії щодо відмови у погодженні меж земельної ділянки, які визначені актом прийомки-передачі межових знаків, відповідно до договору від 04 серпня 2016 року №4875-ВЛ; усунути перешкоди в реалізації права на приватизацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 шляхом визнати за нею права на її приватизацію, без згоди та підпису суміжних землекористувачів; визнати протиправними дії щодо відмови у погодженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж вказаної вище земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала про необґрунтовану та безпідставну відмову відповідача у погодженні меж земельної ділянки, які визначені актом прийомки-передачі межових знаків, відповідно до договору від 04 серпня 2016 року №4875-ВЛ, у зв'язку з тим, що громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не є суміжними користувачами її земельної ділянки, а тому не мають відношення до визначення дійсних розмірів і конфігурації земельної ділянки.

Постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2016 року позов задоволено; визнано протиправними дії Никловицької сільської ради Самбірського району Львівської області щодо відмови ОСОБА_2 у погоджені меж земельної ділянки, які визначені актом прийомки-передачі межових знаків, відповідно до договору від 04 серпня 2016 року №4875-ВЛ; усунуто перешкоди в реалізації її права на приватизацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, шляхом визнання за ОСОБА_2 права на приватизацію земельної ділянки площею 0,2500 га, без згоди та підпису суміжних землекористувачів в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання, технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовленої на підставі договору від 04 серпня 2016 року №4875-ВЛ, укладеного між ОСОБА_2 та ПП «Інформаційний кадастровий центр»; визнано протиправними дії Никловицької сільської ради Самбірського району Львівської області щодо відмови у погоджені технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж вказаної земельної ділянки; зобов'язано Никловицьку сільську раду Самбірського району Львівської області розглянути питання ОСОБА_2 про погодження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_4; скасовано постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2016 року; провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду, ОСОБА_2 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року та залишити в силі постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2016 року.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що суб'єктивний склад спірних відносин та предмет позовних вимог свідчить про публічно-правовий характер даного спору, який виник та пов'язаний зі здійсненням відповідачем владних управлінських функцій у зв'язку з виконанням повноважень та завдань, покладених на нього законом.

Никловицька сільська рада Самбірського району Львівської області, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у поданих запереченнях просять касаційну скаргу відхилити, рішення апеляційного суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить будинок по АДРЕСА_1 що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29 січня 2008 року №17537263.

Рішенням Никловицької сільської ради Самбірського району Львівської області від 11 липня 2016 року № 4 ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), орієнтовною площею 0,25 га за рахунок земель, які перебувають у її користуванні для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1

Листом від 14 вересня 2016 року за №02-09/74 Никловицька сільська рада відмовила позивачу у погоджені документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж вказаної вище земельної ділянки в натурі на місцевості, оскільки матеріали в ній не відповідають дійсності, зокрема, межі земельних ділянок між громадянами ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не відповідають фактичному їх використанню.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, виходив з того, що сільська рада фактично ухилилась від вирішення питання законної приватизації земельної ділянки, відтак, проявила бездіяльність у сфері здійснення владних управлінських функцій на основі законодавства.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі, виходив із непідсудності даної справи адміністративному суду.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як встановлено ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно п.п.1, 7 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У даній справі, спір заявлений з підстав порушення права позивача на користування земельною ділянкою, усунення перешкоди в реалізації права на приватизацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, тобто даний спір не є публічним, стосується цивільного права і має приватно-правовий характер.

За вказаними обставинами, а також з урахуванням правової позиції, висловленої Верховним Судом України, зокрема у постановах від 29 березня 2017 року у справі №21-3412а165 та від 13 вересня 2017 року у справі №21-3557а16, колегія суддів вважає правильним висновок апеляційного суду про те, що даний спір не носить характеру публічно-правового та не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, що є підставою для закриття провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Рішення про закриття справи не обмежує позивача реалізувати своє право в судовому порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 221-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді