Справа № 804/118/17
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

804/118/17

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 листопада 2017 року

справа № 804/118/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року по справі №804/118/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» до Сеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и В:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року позов задоволено. Постанова суду мотивована тим, що своєчасність реєстрації акцизних накладних не може бути предметом камеральної перевірки, у зв’язку з чим податкове повідомлення-рішення, яке прийняте за результатами камеральної перевірки, якою, у свою чергу, встановлено порушення граничних термінів реєстрації акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних, не можливо визнати правомірним.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Дніпропетровське управління Офісу великих платників податків ДФС (правонаступник Сеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС) подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, оскільки за результатами перевірки були встановлені факти несвоєчасної реєстрації підприємством акцизних накладних, що є підставою для застосування штрафних санкцій у відповідності до ст.120-2 ПК України.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що посадовими особами СДПІ проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» в Єдиному реєстрі акцизних накладних, за результатами якої складено акт від 21.07.2016р. №423/28-01-40-01-05393043.

За висновками вказаного акту перевірки контролюючим органом встановлено порушення підприємством вимог п.231.6 ст. 231 Податкового кодексу України в частині порушення граничних термінів реєстрації акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних, а саме строком до 15 днів на загальну суму акцизного податку 939757,28грн. та від 31 до 60 календарних днів на суму 364463,50грн.

Правомірність та обґрунтованість вказаного податкового повідомлення-рішення є предметом спору, який передано вирішення суду.

За наслідками перегляду судового рішення, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Як зазначено вище, задовольняючи позов, суд першої інстанції фактично виходив з того, що своєчасність реєстрації акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних не може бути предметом камеральної перевірки та саме з цих підстав, суд вказав на неправомірність оскарженого податкового повідомлення-рішення, яке прийнято за наслідками камеральної перевірки.

Такі висновки суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент проведення перевірки) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Отже, враховуючи положення п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, в контексті спірних правовідносин, камеральною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу на підставі даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального, що свідчить про наявність законних підстав для проведення відповідачем камеральної перевірки щодо граничних термінів реєстрації акцизних накладних та розрахунків коригування до акцизних накладних в ЄРАН, за результатами якої складений акт від 21.07.2016р. №423/28-01-40-01-05393043.

Таким чином, оскільки дата реєстрації акцизних накладних та розрахунків коригування до акцизних накладних є складовою частиною даних Єдиного реєстру акцизних накладних, то питання своєчасності такої реєстрації може бути предметом камеральної перевірки.

Щодо підстав для прийняття контролюючим органом оскарженого податкового повідомлення-рішення, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.231.5. ст.231 ПК України при реалізації пального особа, яка реалізує пальне, зобов’язана в установлені терміни скласти акцизну накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі акцизних накладних, така реєстрація вважається наданням акцизної накладної отримувачу пального. Акцизні накладні, які не надаються отримувачу пального, та акцизні накладні/розрахунки коригування, складені за операціями з реалізації пального суб’єктам господарювання та фізичним особам, які не є платниками акцизного податку, також підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Пунктом 231.6 статті 231 Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація акцизних накладних та/або розрахунків коригування у Єдиному реєстрі акцизних накладних здійснюється не пізніше п’ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Отже, приписами ст.231 ПК України встановлено обов’язок особи, яка реалізує пальне, скласти в установлені терміни акцизну накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі акцизних накладних у строк не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою її складання.

Як зазначено вище, реєстрація, перелічених в акті камеральної перевірки акцизних накладних, в Єдиному реєстрі акцизних накладних здійснена ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» з порушенням строку, встановленого п.231.6 ст.231 ПК України.

Відповідальність за порушення платником строків реєстрації акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних встановлена ст..120-2 ПК України.

Таким чином, встановивши факт порушення позивачем строків реєстрації акцизних накладних, що фактично не заперечувалось представником позивача у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування до позивача штрафних санкцій, які передбачені ст.120-2 ПК України.

Щодо доводів позивача про відсутність у нього обов’язку реєструвати акцизні накладні в Єдиному реєстрі акцизних накладних, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, встановлені обставини справи, які не заперечуються позивачем, свідчать про те, що ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» є зареєстрованим платником акцизного податку.

Позиція позивача полягає у тому, що використання підприємством пального для власних потреб не можливо визнати операцією з реалізації підакцизного товару – пального, у зв’язку з чим у підприємства не виникало обов’язку реєструвати акцизні накладні на паливо, яке використано підприємством для власних потреб.

З такою позицією позивача суд апеляційної інстанції не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до п.231 ст.231 ПК України платник податку при реалізації пального зобов’язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального та зареєструвати в Єдиному реєстрі акцизних накладних з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи.

Платник податку зобов’язаний скласти акцизну накладну на обсяги пального, використаного для власного споживання; реалізованого та/або використаного для виробництва непідакцизної продукції на умовах, встановлених статтею 229 цього Кодексу; втраченого як у межах, так і понад встановлені норми втрат; зіпсованого, знищеного, в тому числі внаслідок аварії, пожежі, повені, інших форс-мажорних обставин чи з іншої причини, пов’язаної з природним результатом, а також внаслідок випаровування в процесі виробництва, обробки, переробки, зберігання чи транспортування такого пального.

Таким чином, враховуючи положення вказаної норми права, позивач, як зареєстрований платник акцизного податку з реалізації пального, на всі обсяги реалізованого пального, у т.ч. використаного для власних виробничих потреб, зобов’язаний складати акцизні накладні та реєструвати їх в ЄРАН.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем строків проведення камеральної перевірки, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, за позицією позивача, контролюючий орган може проводити камеральні перевірки протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання звітності. З цих підстав, позивач вказував на те, що відповідачем порушено строки проведення камеральної перевірки даних, заявлених підприємством у податковій звітності за квітень-травень 2016 року.

З такими доводами позивача суд апеляційної інстанції не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Порядок проведення камеральної перевірки визначено ст..76 ПК України. При цьому, положення статті 76 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час проведення перевірки, не передбачали строків проведення такої перевірки. Законом №1797-VIII від 21.12.2016 статтю 76 доповнено пунктом 76.3, яким визначено строки проведення камеральної перевірки, але вказані зміни у законодавстві відбулися після проведення у спірному випадку перевірки, у зв’язку з чим їх положення не можуть розповсюджуватися на спірні правовідносини.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст. 202, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС – задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року по справі №804/118/17 – скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову Публічному акціонерному товариству «Дніпровський металургійний комбінат» - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Повний текст постанови виготовлено 17.11.2017р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк