Справа № 2314/2068/12
Суддя: Степаненко О. М.
Дата ухвалення: 2012-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №2314/2068/12 №2а/2314/317/12
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2012 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі: головуючого - судці Степаненка О.М.

при секретарі - Осадчому О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій Головного управління пенсійного фонду України неправомірними та зобов'язання провести нарахування та виплату пенсії, -

встановив:

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він 01.01.1999 року переїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю в м. Кір'ят Гат. До цього часу він отримував пенсію в Управлінні ПФУ в м. Сміла, Черкаської області за вислугу років як військовий-учасник бойових дій.

Починаючи з 01.01.1999 року, після його виїзду в Ізраїль, виплата пенсії була припинена.

Проте, у відповідності до вимог ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Також громадяни України мають право на вільний вибір місця проживання. Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України, незалежно від його місця проживання.

Рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року у справі № 1 -32/2009 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №105 8-ІV визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту'2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058- IV, які втратили чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

04.04.2011 року він повернувся на Україну. З травня місяця 2011 року йому пенсія знову нараховується.

03.10.2011 року він звернувся з заявою до ГУ ПФУ в Черкаській області з проханням провести йому нарахування пенсії починаючи з 07.10.2009 року (з моменту прийняття Рішення Конституційного Суду України) по момент поновлення її нарахування, тобто до травня 2011 року.

Проте, в такому нарахуванні йому було відмовлено. Відмову ГУ ПФУ в Черкаській області в проведенні нарахування пенсії, починаючи з 07.10.2009 року по момент поновлення її нарахування, тобто до травня 2011 року, вважає протиправною та такою, що порушує його конституційні права.

Просить визнати протиправними дії Головного Управління ПФУ в Черкаській області в частиш відмови в проведенні йому нарахування пенсії починаючи з 07.10.2009 року по момент поновлення її нарахування, тобто до травня 2011 року. Зобов'язати Головне Управління ПФУ в Черкаській області провести нарахування та виплатити йому пенсію, починаючи з 07.10.2009 року по травень 2011 року. Стягнути з Головного Управління ПФУ в Черкаській області на його користь понесені ним судові витрати.

В судовому засіданні позивач вимоги підтримав, просив їх задоволити.

Представник відповідача позов не визнав, вважає його безпідставним, пояснив, що позивачу з 13.05.2011 року призначена пенсія за вислугу років (04.05.2011 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1) та з 20.12.2011 за заявою переведений на інший вид пенсії - по інвалідності. ОСОБА_1 звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області за проведенням нарахування пенсії починаючи з 07.09.2009 по момент поновлення її нарахування (13.05.2011), на що йому було відмовлено з підстав відсутності законних підстав для поновлення пенсії у зв'язку з тим, що позивач виїхав в 1999 році на постійне місце проживання до Ізраїлю. Пенсія йому була припинена на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», прийнятого Верховною Радою України в 05.11.1991. Крім того, при розгляді справи просять врахувати положення частини 2 ст. 99 КА України та частини 1 ст. 100 КАСУ. Просять в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 і головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що підстав для задоволення позову не вбачається.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

З 01.01.1999 року на підставі письмової заяви ОСОБА_1 від 24.12.1998 рок) останньому припинено виплату пенсії за вислугу років у з в'язку з переїздом на інше місце проживання за кордон.

Згідно статті 62 Закону України від 09.04.1992, № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії звільненим зі служби особам, зазначеним у статті 12 цього Закону, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, не призначаються, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Пенсії, призначені зазначеним особам в Україні до виїзду на постійне місце проживання за кордон, виплачуються в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на весь час проживання пенсіонера за кордоном виплата пенсії припиняється, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року у справі № 1 -32/2009 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-ІУ визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058- IV, які втратили чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Стаття 48 вищевказаного закону від 09.04.1992, № 2262-ХІІ передбачає, що заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

З 13.05.2011 року позивачеві призначена пенсія за вислугу років.

Відповідно до положень ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що позивач просить визнати дії відповідача протиправними та зобов'язати провести нарахування та виплату пенсії з 07.10.2009 року по травень 2011 року, незважаючи на те, що право на звернення до суду у позивача виникло з моменту ухвалення рішення Конституційним Судом України, тобто з 07.10.2009 року, останній був усвідомлений про право на отримання пенсії перебуваючи за кордоном, а тому він мав можливість звернутись до суду за захистом своїх прав у передбачені Законом строки, починаючи з 07.10.2009 року, однак звернувся до суду лише 02.03.2012 року, тобто порушивши строки звернення до суду за захистом своїх прав.

Із заявою про поновлення строків звернення до суду позивач не звертався.

Приймаючи до уваги, що в позовній заяві позивач не обґрунтував свої доводи та не надав доказів щодо порушення ним строків звернення до суду з поважних причин, а тому у позовних вимогах позивача необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.17, 19, 69, 99, 100, 158-163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій Головного управління пенсійного фонду України неправомірними та зобов'язання провести нарахування та виплату пенсії, починаючи з 07.10.2009 року по травень 2011 року, - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Придніпровський районний суд м.Черкаси шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення постанови, а в разі складання постанови відповідно до ст. 160 КАС України - з дня отримання її копії, апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий О.М. Степаненко