Справа № 807/954/17
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2017 рокум. Ужгород№ 807/954/17

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шешеня О.М.

при секретарі Стенавська А.М.

за участю:

позивача: ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2;

відповідача: Виноградівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, представник - ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Виноградівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Виноградівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_4 про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2017 року ВП № 54352640.

18.09.2017 року позивач надіслав до суду заяву про зміну (уточнення) позовних вимог, у відповідності з якою просив: визнати протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2017 року ВП №54352640 та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.08.2017 року ВП №54352640 (а.с. 32-33).

Також, позивач надіслав клопотання про стягнення з відповідача понесених судових витрат в сумі 3331,18 грн. (а.с. 59-60).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги в повному обсязі та просив задовольнити уточнений позов з мотивів викладених в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог, вказавши на наступне. Так, представник позивача наголошував, що оскаржувані постанови відповідача про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2017 року ВП №54352640 та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.08.2017 року ВП №54352640 є такими, що винесені на підставі постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення від 08.04.2017 року. Однак, як зазначав представник позивача, в даній постанові інспектора взводу № 4 ОСОБА_5 в Закарпатській області від 08.04.2017 року про накладення на позивача адміністративного стягнення були внесені неправдиві відомості щодо особи позивача, а саме: не вірна дата народження, не вірно зазначено місце проживання, не вірно вказано посвідчення водія. Разом з тим, представник позивача наголошував, що строк звернення до суду було пропущено позивачем з поважних причин, оскільки 07.08.2017 року останній звертався з даною позовною заявою до Виноградівського районного суду Закарпатської області та ухвалою суду від 10.08.2017 року позовну заяву було повернено позивачеві згідно п. 5. ч. 1 ст. 18 КАС України. Таким чином, представник позивача просив уточнені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні надав до суду заяву про закриття провадження по даній адміністративній справі, у зв'язку з тим, що 09.11.2017 року державним виконавцем було винесено постанову про скасування процесуального документа, згідно якої скасовано "Постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2017 року" за №54352640, а також, 09.11.2017 року винесено постанову (повідомлення) про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання (а.с. 56).

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що уточнена позовна заява підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.07.2017 року відповідачем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №54352540 щодо стягнення з позивача штрафу в сумі 510,00 грн. (а.с. 8).

У відповідності до відмітки штемпеля поштового зв'язку на конверті поштового відправлення, постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №54352540 від 21.07.2017 року була надіслана позивачеві 24.07.2017 року (а.с. 10).

Відповідно до постанови відповідача про відкриття виконавчого провадження ВП №54352540 від 21.07.2017 року - виконавче провадження було відкрито з виконання Постанови №АР211453 виданої 01.04.2017 року Взводом №4РПОП ГУНП в Закарпатській області про стягнення штрафу в сумі 510,00 грн. (а.с. 8).

Так, в матеріалах справи міститься заява представника позивача від 01.08.2017 року до відповідача про надання можливості ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №54352640 (а.с. 11).

Згідно ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, позивач звертався до Виноградівського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до відповідача про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2017 року ВП № 54352640.

Так, ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10.08.2017 року справа №299/2360/17 позовну заяву позивача до відповідача про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2017 року ВП № 54352640 було повернено позивачеві на підставі п. 6 ч. 3 ст. 108 КАС України, а саме: справа не підсудна цьому адміністративному суду (а.с. 14).

До Закарпатського окружного адміністративного суду позивач звернувся з позовною заявою до відповідача про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2017 року ВП № 54352640 - 17.08.2017 року.

Виходячи з вище викладеного суд приходить висновку, про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

У відповідності до ч.1., ч. 2 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Згідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Однак, як було встановлено в судовому засіданні, відповідачем надіслано позивачеві постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2017 року ВП № 54352640 з порушенням вимог ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: простою кореспонденцією, а не рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Так, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень не було надано до суду доказів надіслання позивачеві постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2017 року ВП №54352640 саме рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

Проте, як було встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, у Постанові №АР211453 виданої 01.04.2017 року Взводом №4РПОП ГУНП в Закарпатській області, на підставі якої прийнято відповідачем постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2017 року ВП № 54352640, вказано недостовірні відомості щодо позивача, а саме: 1) зазначено невірну дату народження позивача - 01.02.1983 року (12), натомість, вірна дата народження позивача - 20.12.1983 року, що підтверджується копіями паспортів (а.с. 5-6), копією картки фізичної особи - платника податків (а.с. 5) та копією посвідчення водія (а.с. 7); 2) документом, що посвідчує особу правопорушника вказано посвідчення водія серії ІКА №212757 від 23.02.2001 року, виданого МРЕВ м. Хуст, натомість позивачу належить посвідчення водія ВАН №239254, видане 11.12.2012 року Виноградівським ВРЕР (а.с. 7).

Також, як вбачається з матеріалів справи, позивач у період 29.10.2016 року 19.07.2017 року, тобто на дату винесення Постанови про адміністративне порушення від 08.04.2017 року №211453 - перебував за межами території України, що підтверджується копією паспорту громадянина України для виїзду за кордон (а.с. 6).

Відповідно до абз. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач в усному порядку звертався до відповідача та повідомляв останньому про відмінність між відомостями зазначеними в Постанові про адміністративне правопорушення №АР211453 від 01.04.2017 року, на підставі якої прийнято відповідачем постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2017 року ВП № 54352640 та відомостями щодо позивача, а саме: його дата народження, відомостей щодо посвідчення водія позивача та адреси його проживання, а також про те, що на момент винесення Постанови про адміністративне правопорушення №АР211453 від 01.04.2017 року позивач перебував за межами території України.

Однак, як було встановлено в судовому засіданні відповідачем 31.08.2017 року було винесено постанову про арешт майна позивача та оголошення заборони на його відчуження за ВП №54352640, відомості про що внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с. 34).

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово. Інформація повинна містити відомості про час її розміщення.

Автоматизованою системою виконавчого провадження забезпечується: 1) об'єктивний та неупереджений розподіл виконавчих документів між державними виконавцями; 2) надання сторонам виконавчого провадження інформації про виконавче провадження; 3) виготовлення документів виконавчого провадження; 4) централізоване зберігання документів виконавчого провадження; 5) централізоване зберігання інформації про рахунки органів державної виконавчої служби та приватних виконавців, відкриті для цілей виконавчого провадження; 6) підготовка статистичних даних; 7) реєстрація вхідної і вихідної кореспонденції та етапів її проходження; 8) передача документів виконавчого провадження до електронного архіву; 9) формування Єдиного реєстру боржників.

Так, у відповідності до відомостей з Інформації про виконавче провадження згідно запиту з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень - відповідачем внесено інформацію про відкриття 21.07.2017 року виконавчого провадження ВП №543562640 згідно виконавчого документу - Постанова від 01.04.2017 року №АР211453, проте станом на 14.09.2017 року відсутні відомості щодо постанови відповідача від 31.08.2017 року про арешт майна позивача та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 35).

Також, судом встановлено, що Постанова про накладення адміністративного стягнення від 01.04.2017 року №АР211453 була надіслана для примусового виконання відповідачеві 24.04.2017 року, у відповідності до супровідного листа Взводу №4 ОСОБА_5 в Закарпатській області (а.с. 13). Однак, даний супровідний лист від 24.04.2017 року №821 щодо примусового виконання Постанови від 01.04.2017 року №АР211453 було зареєстровано відповідачем 20.07.2017 року та виконавче провадження було відкрито відповідачем 21.07.2017 року, згідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №543562640.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Однак, відповідачем не було надано до суду пояснень щодо того, чому супровідний лист Взводу №4 ОСОБА_5 в Закарпатській області від 24.04.2017 року №821 щодо надіслання для примусового виконання Постанови про накладення адміністративного стягнення від 01.04.2017 року №АР211453 -було зареєстровано відповідачем тільки 20.07.2017 року та питання щодо відкриття виконавчого провадження № 54352640 було вирішено 21.07.2017 року.

Виходячи з вище викладеного суд приходить висновку, про те, що постанова відповідача про відкриття виконавчого провадження ВП №543562640 від 21.07.2017 року була прийнята з порушенням норм чинного законодавства України.

Щодо твердження представника відповідача про необхідність закриття провадження по даній справі згідно ст. 157 КАС України, у зв'язку з тим, що 09.11.2017 року відповідачем було винесено постанову про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2017 року за №54352640 та винесенням 09.11.2017 року постанови (повідомлення) про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, суд констатує наступне.

Так, в ході розгляду даної справи по суті відповідачем09.11.2017 року було прийнято постанову ВП №54352640 про скасування процесуального документу, а саме: постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2017 року щодо примусового виконання Постанови №АР211453 від 01.04.2017 року про стягнення з позивача штрафу в сумі 540,00 грн. (а.с. 58).

Як вбачається з постанови ВП №54352640 про скасування процесуального документу - підставою для скасування відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2017 року ВП №54352640 слугувала постанова про перевірку виконавчого провадження від 09.11.2017 року, згідно якої встановлено допущення порушення ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" під час відкриття виконавчого провадження з примусового виконання Постанови №АР211453 від 01.04.2017 року про стягнення з позивача штрафу в сумі 540,00 грн. (а.с. 58).

Відповідно до ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі: 1) якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства; 2) якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом; 3) якщо сторони досягли примирення; 4) якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами; 5) у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі.

Таким чином, в ст. 157 КАС України відсутні підстави для закриття провадження по справі за одностороннім клопотанням відповідача, у зв'язку з частковим задоволенням уточнених позовних вимог, а саме: скасуванням постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2017 року.

Оскільки відповідачем самостійно скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2017 року, як незаконну, суд позбавлений можливості її скасувати, враховуючи те, що на момент прийняття рішення по суті дана позовна вимога була задоволена самим відповідачем.

Щодо оскаржуваної постанови відповідача про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.08.2017 року ВП №54352640, суд констатує наступне.

Згідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази щодо доведення відповідачем до відома позивача постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.08.2017 року ВП №54352640, а також її надіслання позивачеві простою кореспонденцією або доставляння кур'єром. Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень не було надано до суду належних та допустимих доказів про надіслання позивачеві простою кореспонденцією або доставляння кур'єром постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.08.2017 року ВП №54352640.

Також, суд констатує, що оскаржувана постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.08.2017 року ВП №54352640 була прийнята на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2017 року ВП №54352640, яку в подальшому було скасовано відповідачем, як таку, що винесена з порушенням вимог ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".

У відповідності до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Виходячи з вище викладеного, суд приходить висновку щодо протиправності та необхідності скасування оскаржуваної постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.08.2017 року ВП №54352640. Зокрема, відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятої ним постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.08.2017 року ВП №54352640.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача понесених судових витрат в сумі 3331,18 грн. (1280,00 грн. - судовий збір, 1900,00 грн. - витрати на правову допомогу, 151,18 грн. витрати пов'язані із прибуттям до суду).

У відповідності до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

В матеріалах справи наявні квитанції про сплату судового збору за №0.0.835871495.1 від 25.08.2017 року в сумі 640,00 грн. (а.с.22) та за №0.0.864412798.1 від 06.10.2017 року в сумі 640,00 грн. Також, в матеріалах справи наявний Білет МГК АС Виноградово від 29.09.2017 року на суму 75,59 грн. (а.с. 64) та квитанція про оплату правової допомоги від 20.09.2017 року в сумі 1900,00 грн.

Позивачем було надано до суду копію Білета МГК від 09.10.2017 року в сумі 75,59 грн. а не оригінал даного Білету МГК, у зв'язку з чим суд приходить висновку про неналежність даного доказу щодо понесених позивачем витрат пов'язаних із прибуттям до суду.

Враховуючи вище викладене, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в загальному розмірі 3255,59 грн.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вище вказаного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 19, 94, 104-106, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

1.Уточнений позов ОСОБА_1 до Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області - задовольнити частково.

2.Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_4 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.08.2017 року ВП №54352640.

3.Стягнути з Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (м. Виноградів, вул. Миру, 16, ) на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальному розмірі 3255,59 (три тисячі двісті п'ятдесят п'ять гривень п'ятдесят дев'ять копійок) грн.

4.В решті уточнених позовних вимог відмовити.

5.Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяОСОБА_6

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 13 листопада 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 15 листопада 2017 року.