Справа № 742/3383/17
Суддя: Коваленко А. В.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/233/17
Єдиний унікальний № 742/3383/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року

Суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області Коваленко А.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області про визнання неправомірними дій, зобов»язання виплатити недоплачену щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2017 рік, -

ВСТАНОВИВ :

01 листопада 2017 року позивач звернувся з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області про визнання неправомірними дій, зобов»язання виплатити недоплачену щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2017 рік.

Аргументує свої вимоги тим, що 26 жовтня 2017 року він звернувся до відповідача з письмовою заявою про нарахування та виплату частини одноразової грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни 2 групи, за 2017 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, але йому в цьому було відмовлено, посилаючись що ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Тому позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати неправомірними дії відповідача в частині недоплати щорічної разової грошової допомоги інваліду війни 2 групи до 5 травня за 2017 рік, зобов»язати здійснити перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни 2 групи, за 2017 рік відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком визначеної ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнобов»язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум та здійснити виплату недоплаченої суми коштів у розмірі 6876 грн.

10 листопада 2017 року відповідач надав суду письмові заперечення на позов в якому не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в їх задоволенні.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності до ст.183-2 КАС України, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Суддя за результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження, оцінивши обставини справи, вважає їх достатніми для прийняття рішення.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради як інвалід війни 2 групи.

Управлінням праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради у квітні 2017 року було здійснено нарахування та виплату разової грошової допомоги позивачу, як інваліду війни 2 групи, до 5 травня в розмірі 3100 грн.

26 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради з заявою про нарахування та виплату йому невиплаченої частини одноразової грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни 2 групи за 2017 рік.

26 жовтня 2017 року управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради листом №08-24/9571 повідомило ОСОБА_1, що нарахування та виплату останньому грошової допомоги до 5 травня у 2017 році здійснено в межах норм чинного законодавства(а.с.4)

Позивач вважаючи, що Управлінням праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради протиправно здійснено призначення та виплату за 2017 рік щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», а не в розмірі визначеному ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», звернувся з даним позовом в суд.

Відповідно до частини п'ятої ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня інвалідам війни другої групи виплачується разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Підпунктом «б» підпункту 1 пункту 20 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» частину п'яту було викладено в такій редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

В подальшому, зміни, внесені підпунктом «б» підпункту 1 пункту 20 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008.

Пунктом 63 Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ (набрав чинності 01 січня 2015 року) розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно з яким норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2017 року №223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлена у 2017 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня інвалідам війни ІІ групи у розмірі 3100 грн.

В рішенні Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

В рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 зазначено, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Суд під час вирішення справи про соціальний захист громадян керується принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Як встановлено судом, щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2017 рік була нарахована та виплачена позивачу в розмірі 3100 грн. відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2017 року №223 «Деякі питання виплати у 2017 разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Враховуючи викладене, у відповідача не було правових підстав для нарахування щорічної разової грошової допомоги інвалідам війни другої групи до 5 травня у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач правомірно нарахував позивачу щорічну разову грошову допомогу як інваліду війни другої групи до 5 травня за 2017 рік в розмірі 3100 грн., відповідно до постановиКабінету Міністрів України від 5 квітня 2017 року №223 «Деякі питання виплати у 2017 разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

За таких обставин в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 18, 69-71, 158-163, 167, 183-2, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області про визнання неправомірними дій, зобов»язання виплатити недоплачену щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2017 рік відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в Київському апеляційному адміністративному суді шляхом подання протягом десяти днів апеляційної скарги з дня її проголошення через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області, з одночасним надісланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя Коваленко А.В.