Справа № 447/1506/17
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10719/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Кухтея Р.В., Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Торкот Д.О.

за участі представника позивача ОСОБА_1

за участі представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Миколаївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 18 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Миколаївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання дій неправомірними,-

В С Т А Н О В И В :

05.07.2017 року ОСОБА_3 звернувся із адміністративним позовом про визнання неправомірними дії відповідача та зобовязання останнього призначити і виплачувати йому пенсію за віком на пільгових умовах з моменту звернення.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що з 1979 року по 2016 рік працював на посадах електрогазозварювальника, зайнятість на яких дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. 06.03.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пільгової пенсії, але відповідач відмовив у призначенні такої з огляду на відсутність підтвердження необхідного пільгового стажу для призначення пенсії.

Постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 18 вересня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Суд виходив з того, що зайнятість повний робочий день, робота із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад та стаж роботи на зазначених роботах - підтверджується довідками, що уточнюють характер праці від 07.09.2009 року № 546, від 15.03.2013 року № 230, від 04.04.2013 року № 19, від 21.10.2013 року № 850, від 24.03.2016 року № 321, від 02.06.2016 № 250, від 27.09.2016 року №1017. Результати атестації робочих місць підтверджуються: картами атестації робочого місця щодо умов праці № 172 200 004 002, 19 145 005 002, 21 030 022 022 ; наказами по підприємству про проведення атестації робочих місць з 2003 по 2011 рік, зведеними відомостями робочих місць і планами заходів щодо покращення і оздоровлення умов праці в ЗАТ «Полюс».

Щодо позовної вимоги про визнання дій відповідача неправомірними зазначеною статтею не передбачена, а отже не може бути вирішена за результатами судового розгляду справи. Відтак, вимоги підлягають частковому задоволенню.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, сторона відповідача подала апеляційну скаргу, де вказується на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги покликання маються на те, що зарахування судом до пільгового стажу період робіт без надання позивачем уточнюючої довідки суперечить п.2 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», п. «б» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджених постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637.

Зарахування періоду з 18.11.1987 року по 29.05.1988 року суперечить листу ОСОБА_4 № 1003-9 від 07.07.1982 року.

Також робота на посаді електрозварника в АТ «Полюс» суперечить як вказаному вище законодавству, так і постанові КМУ від 01.08.1992 року № 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці».

Мається помилка і щодо судових витрат.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що відповідно до трудової книжки позивач працював з 26.07.1979 по 17.04.1980 р.р., з 19.07.1982 по 19.12.1984 р.р. за професією електрогазозварника та електрозварника на ВО «Укргазбуд» тресту «Укрнафрогазмонтаж»; з 10.01.1985 по 12.06.1986 р.р. за професією електрогазозварника у Львівському спецуправлінні №437 «Промавтоматика»; з 08.06.1988 по 19.06.1991 р.р. за професією електрогазозварника у Будівельному управлінні 62 тресту «Розділхімбуд»; з 27.04.2001 по 28.02.2003 р.р., з 27.01.2004 по 30.09.2009 р.р., з 01.07.2009 по 27.09.2010 р.р., з 28.09.2010 по 27.09.2016 р.р. за професією електрогазозварника та електрозварника в АТ «Полюс».

06.03.2017 року позивач подав заяву про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з відповіддю наданою відповідачем від 01.06.2017 року №1329/03.2-23, позивачу відмовили у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки стаж роботи позивача на роботах за Списком №2 не є достатнім для призначення такої пенсії.

Згідно з п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вказаним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Згідно статті 62 Закон № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», яким визначено, зокрема, особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників. Так, згідно з п. 20 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Щодо роботи позивача на посаді електрогазозварника та електрозварника в АТ «Полюс», яке знаходиться на території Російської Федерації, то колегія суддів вважає, що сукупний пільговий стаж 14 років 9 місяців 3 дні підлягає до зарахування зважаючи на Угоду між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 року (далі - Угода).

Частинами 2,3 ст. 6 Угоди встановлено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв'язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Водночас, за приписами статті 7 Угоди, питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі Угода 1992 року) та двосторонніми угодами в цій галузі.

Згідно із статтею 1 Угоди 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством країни, на території якого вони проживають.

Отже, із змісту наведених норм вбачається, що пенсія призначається за нормами законодавства країни, де проживає особа, а стаж, набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується до пільгового у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.

Крім того, Верховний Суд України у постановах від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), 25 листопада 2014 року (справа № 21-519а14), 19 травня 2015 року (справа №21-175а15) зробив правовий висновок про те, що комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення па пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІ1 є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Зайнятість повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами

праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників та стаж

роботи на зазначених посадах, підтверджується довідками про уточнюючий характер

праці на посадах, які дають право на дострокову пенсію від 07.09.2009 року № 546, від

15.03.2013 року № 230, від 04.04.2013 року № 19, від 21.10.2013 року № 850, від

24.03.2016 року № 321, від 02.06.2016 № 250, від 27.09.2016 року № 1017.

Результати атестації робочих місць, підтверджуються: картами атестації

робочого місця щодо умов праці № 172 200 004 002, 19 145 005 002, 21030 022 022 та наказами по підприємству про проведення атестації робочих місць з 2003 по 2011 роки.

Відтак, в матеріалах справи наявні документи, які формально констатують факт перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документально підтверджують зайнятість працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Що стосується періоду роботи з 18.11.1987 по 29.05.1988 року електрогазозварником в Ремонтно-механічному заводі ГПХ, то в уточнюючій довідці від 02.04.2014 року №418 йдеться про наступне: в період з 18.11.1987 року по 29.05.1988 рік, ОСОБА_3 працював повний робочий день електрогазозварником ручної електродугової зварки. Ця професія передбачена Списком №2 від 22.08.1956 року №1173, що був чинний на період роботи. Відтак, даний стаж підлягає до зарахуванню. ОСОБА_4 від 07.07.1982 року не береться до уваги, адже носить рекомендаційний характер та не є нормативно -правовим.

Що стосується доводів відповідача, що у зв'язку із відсутністю уточнюючої довідки не можуть бути зараховані до пільгового стажу періоди роботи з 26.07.1979 року по 17.04.1980 рік та з 19.07.1982 року по 19.12.1984 рік (за професією електрогазозварника та електрозварника на ВО «Укргазбуд» тресту «Укрнафрогазмонтаж»), з 10.01.1985 року по 12.06.1986 рік (за професією електро газозварника у Львівському спецуправлінні №437 «Гїромавтоматика»), з 08.06.1988 року по 19.06.1991 рік (за професією електрогазозварника у Будівельному управлінні - 62 тресту «Розділхімбуд») то такі є необґрунтованими, з огляду на те, що неможливість з об'єктивних причин надати уточнюючу довідку до управління Пенсійного фонду України, не може бути підставою для відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах. Зазначена позиція суду апеляційної інстанції відповідає неодноразовій практиці ВАС України. Яка є обовязковою до застосування. (Ухвала від 01 грудня 2016 року справа №535/188/15-а).

Що стосується розподілу судових витрат, то колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, оскільки судові витрати розподілені у відповідності до ч. 1 ст. 94 КАС України.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Миколаївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області залишити без задоволення, постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 18 вересня 2017 року у справі № 447/1506/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7

Повний текст судового рішення виготовлено 16.11.2017 року.