Справа № 823/1930/16
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2017-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2017 року справа № 823/1930/16

17 год. 30 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі:

головуючого - судді Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Мельникової О.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1 - особисто, представника позивача ОСОБА_2 - за договором про надання правової допомоги, представника відповідача Крицького Ю.Г. - за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправними дій та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом, в якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області від 02.11.2016 №000364000 та № на суму 153 816 грн.

Позов мотивовано тим, що оскаржувані рішення прийняті за відсутності факту вчинення податкового правопорушення та з порушенням процедури податкової податкової фактичної перевірки за відсутності згоди позивача, як платника податків, на її проведення. Позивач стверджував, що виявлені ревізорами пляшки, місткістю 5 л. з білою прозорою рідиною із характерним запахом спирту у кількості 202 шт. не належать позивачу, а знаходились у приміщенні бару «ІНФОРМАЦІЯ_2» на зберіганні та належать ОСОБА_4 Тому вважає, що матеріали податкової перевірки складені з неправдивими відомостями.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що під час фактичної податкової перевірки встановлено факт зберігання для подальшої реалізації прозорої рідини із характерним запахом спирту у пляшках місткістю 5 л. у кількості 202 шт та об'ємом 0,5 л. - 2 шт., 0,7 л. - 2 шт. При цьому, працівник позивача власноручно власним підписом засвідчила, що матеріальних цінностей, які не належать позивачу, відсутні.

Заслухавши пояснення, доводи та міркування представників сторін, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Суд з'ясував, що на підставі направлень від 22.09.2016 №97 та №98 згідно з наказом відповідача від 21.09.2016 №340 службовими особами відповідача здійснена фактична перевірка позивача за місцем здійснення господарської діяльності в АДРЕСА_1 в барі-ресторані «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Під час перевірки виявлено факт зберігання прозорої рідини з характерним запахом спирту в пластиковій тарі об'ємом 5 літрів, кількістю 202 шт. та скляних пляшках об'ємом 0,5 л. - 2 шт., 0,7 л. - 2 шт., чим порушено п. 1, 4 ст. 11 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон №481/95-ВР).

За наслідками перевірки складений акт податкової фактичної перевірки позивача від 27.09.2016 №47/23-00-21-0225/НОМЕР_1 (далі - акт перевірки), на підставі якого прийняті оскаржувані ППР від 02.11.2016:

№000364000, яким застосовано до позивача штраф у сумі 68816,00 грн;

№, яким застосовано до позивача штраф у сумі 85000,00 грн.

Для вирішення спору суд врахував, що спірні відносини регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України), Законом №481/95-ВР.

Відповідно до підп.75.1.3. п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований ст.80 ПК України. Зокрема, вона здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з передбачених в п.80.2 ст.80 ПК України обставин.

Згідно з п.80.7 ст.80 ПК України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Оскільки підстави та процедура перевірки позивачем не визначена предметом спору, суд на підставі ст.11 КАС України доводи позивача щодо допущених, на його думку, порушень щодо підстав і процедури проведення перевірки не врахував. Разом з тим, аналіз вказаної норми ПК України свідчить, що для проведення фактичної перевірки достатньо вручення направлення особі, яка фактично здійснює розрахункові операції. Тобто законодавство не вимагає обов'язкової присутності платника або безумовної наявності трудових відносин його з продавцем.

З направлень службових осіб відповідача та акту перевірки суд встановив, що фактична перевірка позивача проведена з відома її продавця ОСОБА_5, про що в них наявні її підписи. Акт перевірки також вона підписала.

Отже, доводи позивача, що перевірка здійснена з порушенням процедури податкової фактичної перевірки за відсутності згоди позивача, як платника податків, на її проведення судом не враховані, як обґрунтовані.

Оцінюючи доводи сторін щодо виявленого ревізорами порушення позивачем вимог Закон №481/95-ВР, суд врахував, що відповідно до п.94.7 ст.94 ПК України до товарів, які виготовляються, зберігаються, переміщуються або реалізуються з порушенням правил, визначених митним законодавством України чи законодавством з питань оподаткування акцизним податком, та товарів, у тому числі валютних цінностей, які продаються з порушенням порядку, визначеного законодавством, якщо їх власника не встановлено може бути застосований арешт майна. У цьому випадку службові (посадові) особи контролюючих органів або інших правоохоронних органів відповідно до їх повноважень тимчасово затримують таке майно із складенням протоколу, який повинен містити відомості про причини такого затримання з посиланням на порушення конкретної законодавчої норми; опис майна, його родових ознак і кількості; відомості про особу (особи), в якої було вилучено такі товари (за їх наявності); перелік прав та обов'язків таких осіб, що виникають у зв'язку з таким вилученням. Форма зазначеного протоколу затверджується Кабінетом Міністрів України.

Суд встановив, що під час здійснення вищевказаної перевірки службовими особами позивача за адресою здійснення господарської діяльності позивача в АДРЕСА_1 в барі-ресторані «ІНФОРМАЦІЯ_2» виявлено прозору рідину з характерним запахом спирту в скляних пляшках об'ємом 0,5 л. - 2 шт., 0,7 л. - 2 шт., а також в пластиковій тарі об'ємом 5 літрів, кількістю 202 шт. без маркування марками акцизного податку, про що складений акт зняття залишків товарно-матеріальних цінностей на торговельних об'єктах та/або в складських приміщеннях від 27.09.2016 (а.с.38). При цьому, працівником позивача ОСОБА_5 у цьому акті власним підписом засвідчено, що грошових коштів і товарно-матеріальних цінностей, що не належать підприємству на місці проведення розрахунків немає.

Згідно з даними протоколу випробувань вилученого у позивача зразку водно-спиртової суміші, здійсненого виробничою лабораторією ТОВ «Буассон Еліт «Бельведер Груп» (сертифікат визнання вимірювальних можливостей №РЯ 0026/16) фізичні властивості досліджуваної рідини властиві горілці.

Суд також звернув увагу, що постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 25.11.2016 у справі №707/2604/16-п, яка набрала законної сили 12.01.2017, встановлено, що ФОП ОСОБА_1 здійснювала зберігання з метою реалізації фальсифікованої алкогольної продукції в пластиковій тарі, об'ємом 5 літрів. При цьому, під час розгляду цієї справи у судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення визнала, у зв'язку з чим її притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.177-2 КУпАП (виготовлення, придбання або зберігання з метою реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, а так само виготовлення, придбання або зберігання з метою реалізації або використання за призначенням обладнання для виготовлення фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів).

Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 12.01.2017 у справі №33/793/26/17 підтверджено вину ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного правопорушення.

Відповідно до ч.4 ст.72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Вищевказані обставини зберігання у приміщенні бару-ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_2» за адресою здійснення господарської діяльності позивача в АДРЕСА_1 прозорої рідини у пластикових пляшках ємністю 5 літрів підтверджується також показами допитаних у судовому засіданні під кримінальну відповідальність, як свідків працівника позивача - ОСОБА_5, ревізора, який безпосередньо здійснював перевірку, - ОСОБА_7 та жителя с.Руська Поляна - ОСОБА_8

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що матеріалами справи у повній мірі підтверджено зберігання позивачем вищевказаному барі-ресторані «ІНФОРМАЦІЯ_2» з метою реалізації фальсифікованої алкогольної продукції в пластиковій тарі, об'ємом 5 літрів у кількості 202 шт.

Частиною 4 ст.11 Закону №481/95-ВР встановлено, що алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

На підставі ч.2 ст.11 Закону №481/95-ВР

Маркування алкогольних напоїв, крім продукції, зазначеної у частині другій цієї статті, які реалізуються в Україні, здійснюється таким чином:

на лицьовій стороні етикетки кожної пляшки або самої пляшки (іншого посуду) алкогольних напоїв, крім продукції, зазначеної у частині другій цієї статті, які реалізуються через торговельну мережу, в доступній для споживача формі згідно з чинним законодавством про мови вказуються:

загальна та власна назви виробу;

найменування виробника (у разі зміни найменування виробника у зв'язку із зміною типу акціонерного товариства або у зв'язку з перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство виробник має право зазначати на етикетці своє попереднє найменування протягом 18 місяців з дня зміни його найменування у зв'язку із зміною типу акціонерного товариства або у зв'язку з перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство);

знак для товарів і послуг;

географічна назва місця виготовлення виробу, якщо найменування виробника не відображає місця розташування суб'єкта господарювання;

вміст спирту (% об.);

місткість посуду;

абзац дев'ятий частини першої статті 11 виключено

вміст цукру (якщо це регламентується нормативними документами);

позначення нормативного документа (для продукції вітчизняного виробництва, призначеної для реалізації на території України).

Штриховий код повинен бути нанесений на видиму сторону етикетки, або контретикетки, або пляшки (іншого посуду).

На видимій стороні етикетки, або контретикетки, або корка, або пляшки (іншого посуду) виробу повинні бути зазначені дата виготовлення виробу, код суб'єкта господарювання та номер ліцензії на виробництво.

Розлив алкогольних напоїв, крім продукції, зазначеної у частині другій цієї статті, здійснюється виключно у передбачену діючими стандартами скляну тару, бляшанки із харчового алюмінію, а також у сувенірні пляшки та художньо оформлений посуд із скла чи глазурованої кераміки. Розлив алкогольних напоїв, крім продукції, зазначеної у частині другій цієї статті, з вмістом спирту етилового понад 8,5 % об'ємних одиниць здійснюється виключно у тару (посуд) місткістю 0,05 л, 0,1 л, 0,18 л, 0,2 л, 0,25 л, 0,275 л, 0,33 л, 0,35 л, 0,37 л, 0,375 л, 0,4 л, 0,45 л, 0,5 л, 0,61 л, 0,7 л, 0,75 л, 1,0 л і більше.

Абз.16 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР встановлено, що виробництво, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, передбачає штраф - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Доводи позивача, що вищевказана рідина у пляшках по 5 літрів у кількості 202 шт. належить ОСОБА_4 та перебувала у приміщенні бару-ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_2» на підставі договору зберігання від 26.09.2016 суд не врахував, як обґрунтовані, оскільки санкція наведеної статті передбачає застосування штрафу у т.ч. за зберігання фальсифікованих алкогольних напоїв незалежно від факту набуття на них права власності.

Крім того наведений договір, на переконання суду, є спробою позивача уникнути встановленої законом відповідальності за порушення вимог Закону №481/95-ВР.

Абз.22 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР передбачає, що за розлив алкогольних напоїв у тару, не передбачену статтею 11 цього Закону застосовується штраф - 200 відсотків вартості виробленої (реалізованої) продукції (за оптово-відпускними цінами), але не менше 85000 гривень.

Ч.3 ст.2 КАС України встановлений обов'язок суду у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень перевірити, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки вищевказані порушення позивачем вимог Закону №481/95-ВР підтверджено належними доказами, у т.ч. показами свідків у судових засіданнях, суд дійшов висновку, що оскаржувані ППР є правомірними та не підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 14, 86, 94, 159-163, 254 Кодексу адміністративного судочинвства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.А. Рідзель