Справа № 607/12258/17
Суддя: Ломакін В. Є.
Дата ухвалення: 2017-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2017 Справа №607/12258/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Ломакіна В.Є.

за участю секретаря Репетівської В.Р.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до відповідача УПП у м. Тернополі ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №433705 від 22 вересня 2017 року, якою його визнано винним у вчиненні правопорушень передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що оскаржувана постанова є незаконною, винесена на місці вчинення правопорушення без розгляду справи по суті, без наведення доказів вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а тому підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просить оскаржувану постанову скасувати.

Представник відповідача УПП у м. Тернополі ДПП ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, вважає оскаржувану постанову законною, доводи позивача безпідставними, а тому просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти:

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №433705 від 22 вересня 2017 року, ОСОБА_1 22 вересня 2017 року о 13 год. 30 хв. в м. Тернополі по вулиці Злуки, керуючи автомобілем НОМЕР_1, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зупинився, щоб надати перевагу в русі пішоходам, які переходили проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переході, чим порушив вимоги п. 18.1 ПДР України. Під час перевірки документів встановлено відсутність посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.1 (а) ПДР України.

Вказаною постановою до ОСОБА_1 за вчинення правопорушень передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП, у відповідності до вимог ст. 36 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд приходить до наступного висновку.

Згідно пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно частини першої та п'ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. Учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 затверджені Правила дорожнього руху, які відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом. 1.1. Правил дорожнього руху визначено, що Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Отже, наведеними нормами визначено, що позивач, як водій транспортного засобу, повинен виконувати встановлені діючим законодавством правила дорожнього руху. Відступати від виконання своїх обов'язків водій може лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Згідно п.1.10 ПДР України, термін дати дорогу вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

Згідно п. 18.1 ПДР України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

У відповідності до вимог п.п.2.1 (а), 2.4 (а) ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та на вимогу працівника поліції предявити його для перевірки.

Відповідальність згідно ч.1 ст.122 КУпАП настає зокрема за порушення правил проїзду пішохідних переходів. Згідно ч.1 ст. 126 КУпАП, відповідальність передбачена за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно переглянутих в судовому засіданні матеріалів відеофіксації наданих представником відповідача та долучених до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2108», на нерегульованому пішохідному переході не надав переваги в русі пішоходам, які переходили проїзну частину дороги. При перевірці документів ОСОБА_1 не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позивач допустив адміністративні правопорушення передбачені ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП за обставин наведених в оскаржуваній постанові.

Доводи позивача з приводу того, що інспектором патрульної поліції не враховано того, що падав дощ і дорожнє покриття було слизьким, що не дало позивачу змоги зупинитись перед нерегульованим пішохідним переходом, суд вважає безпідставними, оскільки водій транспортного засобу для забезпечення безпеки дорожнього руху зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, під часу руху вибрати безпечну швидкість руху з врахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним (п.п. 2.3 (б), 12.1 ПДР України).

Також, суд не бере до уваги доводи позивача з приводу того, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, з тих підстав, що в ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів, оскільки таких вимоги щодо змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього законом не передбачено.

Крім цього, суд вважає безпідставними твердження позивача про те, що оскаржувана постанова винесена на місці зупинки його транспортного засобу, без розгляду справи по суті, оскільки оглянувши диск, долучений до матеріалів справи, суд не вбачає порушень процедури при складенні постанови та при розгляді адмінматеріалів інспектором поліції.

Так, згідно п.1.4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою ст. 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015, на яке посилається позивач як на підтвердження свої позовних вимог, датоване 26 травня 2015 року, в той час як зміни в ст. 258 КУпАП внесені згідно Закону України від 14 липня 2015 року № 596-VIII.

А тому, суд вважає, що винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, відповідає вимогам законодавства, яке діяло на момент винесення вказаної постанови.

Проаналізувавши законодавчі приписи, дослідивши докази по справі суд вважає, що оскаржувана постанова, відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, винесена з дотриманням прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі та в межах повноважень наданих інспектору патрульної поліції, у спосіб, що передбачені Конституцію України та чинним законодавством України, за наявністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КпАП України, а тому підстави для її скасування відсутні. З цих підстав суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись п.п. 1.1, 1.3, 2.1 (а), 2.4 (а), 18.1, ПДР України, ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП, ст.ст. 158 163, 171-2, 186 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №433705 від 22 вересня 2017 року відмовити.

Постанова набирає законної сили через десять днів з дня її проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Головуючий суддяОСОБА_3