Справа № 572/2535/17
Суддя: Рижий О.А.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Сарненський районний суд
____________________________________________________________________
Справа № 572/2535/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Рижого О.А.

при секретарі Тарасюк О.М.

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №5 БУПП у м.Рівному ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

19.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся в порядку адміністративного судочинства до суду з адміністративним позовом до відповідача - інспектора роти №5 БУПП у м.Рівному ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за правопорушення, передбачене за ст. 122 ч. 2 КУпАП. за те, що 28.09.2017 року о 15 год. 40 хв. в м. Сарни по вул. Леонтовича,26, керуючи транспортним засобом ( марки RENAULT моделі "Master") під час руху користувався засобами зв'язку, тримаючи їх у руках, а саме розмовляв по мобільному телефону, чим порушив п 2.9 "Д" ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 122 КУпАП. В обґрунтування свого позову посилається на те, що даного порушення він не скоював, пояснюючи в позові, що дійсно 28 вересня 2017 року, близько 15 год. 30 хв. рухався по вул. Леонтовича в м. Сарни Сарненського району Рівненської області на власному автомобілі марки RENAULT моделі "Master", державний номерний знак НОМЕР_1. Під час руху, обидві його руки лежали на кермі цього транспортного засобу, жодних інших предметів в руках не було. Назустріч проїхала машина патрульної поліції без ввімкнених спеціальних маячків. Через деякий час він помітив в бічному дзеркалі, що патрульний автомобіль здійснив розворот за метрів 20 від його автомобіля, і ввімкнувши проблискові спеціальні світлові сигнали, наздогнав і зупинив автомобіль на якому він рухався. З машини патрульної поліції вийшов поліцейський і підійшовши до його автомобіля відразу повідомив, що позивач під час руху користувався мобільним телефоном. Позивач у відповідь заперечив порушення ПДР, оскільки не тримав у руках та не розмовляв під час руху по мобільному телефону. Тому, категорично не погоджуючись з тим, що порушував ПДР, був змушений звернутися до суду з даним позовом. ОСОБА_1 також в позові вказав, що поліцейський, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, не роз'яснив йому його права у встановленому законом порядку. Тому вважає дану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Посилаючись на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП, позивач просив скасувати постанову.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дав пояснення в підтримання позову, просив їх задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, надав пояснення в заперечення позову та диск з відеозаписом за участі сторін від 28.09.2017 р.

Через канцелярію суду від нього надійшли заперечення, відповідно до яких він вважає, адміністративний позов про скасування постанови про адміністративне порушення таким, що не підлягає до задоволення у зв'язку з тим, що обставини на які посилається позивач по справі є надуманими, такими, що не відповідають дійсності та вводять суд в оману. Користуючись наданими правами щодо оскарження дій правоохоронних органів, ОСОБА_1 намагається уникнути адміністративної відповідальності. Відповідач в запереченнях пояснює, що з постанови серії АР №702095 від 28.09.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1., слідує, що в м. Сарни вул. Леонтовича, 26 він, керуючи автотранспортом Renault master під час руху транспортного засобу користувався засобами зв'язку тримаючи їх в руках, а саме розмовляв по телефону, чим порушив п.2.9 д ПДР України. Вказаним скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. П. 2.9 (д) ПДР України забороняє водіям під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання). П. 1.3. ПДР зобов'язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (п. 1.4 ПДР). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків (п. 1.5. ПДР). П. 2.3. ПДР зобов'язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9. ПДР). Ч. 1 ст. 122 КУпАП проголошує, що за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів. В разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, поліцейський зобов'язаний згідно Інструкція, винести постанову у справі про адміністративне правопорушення. П.4 розділу 1 Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Відповідно до п.4 розділу III Інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КпАП України. Відповідно до ст. 251 КУАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Інспектор роти №5 батальйону Управління патрульної поліції у місті Рівному ОСОБА_3 в своїх запереченнях зауважує, що підстав для умисного спотворювання обставин події у відповідача, котрий не мав жодних відносин із позивачем, а виконував обов'язки щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, позивачем не вказано. Доказів щодо фіктивності або недійсності постанови про адміністративне правопорушення, неправомірності дій інспектора позивачем суду не зазначено. Вказує, що обставин, які дають підстави вважати про зацікавленість відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні. Відповідач також зазначає, що в даному випадку мова йде про правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі. На відміну від фіксації правопорушення в автоматичному режимі відеозапис самого правопорушення не є обов'язковим, а наявність відеозапису розцінюється як додатковий доказ.

При виявленні, в будь-який спосіб, правопорушення, інспектор зобов'язаний зафіксувати даний факт постановою про адміністративне правопорушення. Вважає, що зміст оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №702095 від 28.09.2017 року винесена щодо ОСОБА_1 в повній мірі відповідає вимогам ст.. 283 КУпАП. в ній зазначено, опис обставин, установлених при розгляді справи, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, вірно застосовано межі санкції статті щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, беручи до уваги заперечення відповідача, суд приходить до висновку про те, що в позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 28.09.2017 року інспектором роти №5 БУПП у м.Рівному ОСОБА_2 відносно позивача було винесено постанову серії АР № 702095 по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КпАП України за порушення пункту 2.9 "Д" правил дорожнього руху України.

Вказаною постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно ст. 280 КупАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що прийти до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення - можливо, оскільки відповідачем було надано належні докази, які б свідчили про те, що позивач дійсно скоїв зазначене правопорушення.

Як вбачається з пояснень позивача, при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення, він був позбавлений можливості скористатися послугами адвоката чи іншого фахівця в галузі права, тобто було порушено його право на захист.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом було переглянуто наданий відповідачем в судовому засіданні відеозапис за участі сторін, з якого підтверджується факт порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, а саме пп. Д п 2.9 ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. З даного відеозапису також вбачається, що інспектор роти №5 батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівне ОСОБА_3 роз'яснив ОСОБА_1 його права належним чином.

Вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, розмір штрафу відповідає санкції вказаної статті.

В обґрунтування обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, не надано жодного доказу.

Відповідно до п. 1.3 розділу 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року "Про правила дорожнього руху", учасники дорожнього руху зобов'язані неухильно виконувати вимоги Правил.

Відповідно до п.1.9 розділу 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року "Про правила дорожнього руху", особи, які порушують правила дорожнього руху, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідач по справі є суб'єктом владних повноважень, надав докази на підтвердження правомірності його дій щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про не обґрунтованість позовних вимог позивача та вважає позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.71, 86, 159 - 163 КАС України, ст. 276, 280, 293 КупАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В позові ОСОБА_1 до інспектора роти №5 БУПП у м.Рівному ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Сарненський районний суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя О.А. Рижий