Справа № 672/1231/17
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 672/1231/17

Головуючий у 1-й інстанції: Шинкоренко С.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

14 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області на постанову Городоцького районного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про призначення пенсії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Городоцького районного суду Хмельницької області із позовом до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про призначення пенсії.

Постановою Городоцького районного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2017 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині задоволення позову, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Городоцького районного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2017 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного зясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Сторони у справі повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 працював в органах прокуратури Хмельницької області з 12.06.2001 р. та на даний час працює на посаді прокурора Городоцької місцевої прокуратури Хмельницької області, що підтверджується копією трудової книжки АХ №759661.

Відповідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0842705 від 17.10.2016 р. ОСОБА_3 встановлено ІІ групу інвалідності загального захворювання.

28.08.2017 р. позивач звернувся до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо переведення з пенсії по інвалідності другої групи загального захворювання, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на пенсію по інвалідності другої групи загального захворювання, обчислену відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №4801/02 від 04.09.2017 р. відмовлено позивачу у призначенні пенсії по інвалідності другої групи загального захворювання відповідно до Закону України «Про прокуратуру». В обґрунтування відмови зазначено, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначаються пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру», тому з 01 червня 2015 року пенсії по інвалідності другої групи загального захворювання відповідно до Закону України «Про прокуратуру» в порядку та на умовах, визначених даним законом, не призначають (не перераховують).

Позивач не погодився із вказаною відмовою та звернувся до суду із позовом в якому просив визнати неправомірними дії ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області щодо відмови у призначенні пенсії відповідно до ч.9 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" та зобов'язати Городоцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області призначити йому пенсію по інвалідності ІІ групи з урахуванням довідки про складові заробітної плати прокуратури Хмельницької області від 28.08.2017 р. №18-394 вих.17.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про призначення пенсії по інвалідності ІІ групи на підставі частини 9 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» позивач набув стаж роботи в органах прокуратури більше 10 років та йому встановлено інвалідність II групи за загальним захворюванням, останній має право на призначення пенсії відповідно до ч.9 ст.86 Закону України «Про прокуратуру».

Також суд першої інстанції, визнав неправомірним рішення ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області №4801/02 від 04.09.2017 р. про відмову у призначенні пенсії позивачу, оскільки саме в результаті ухвалення відповідачем даного, конкретного рішення відбулось порушення прав позивача.

У задоволенні вимог позивача в частині зобов'язання відповідача призначити йому пенсію саме з урахуванням довідки про складові заробітної плати прокуратури Хмельницької області від 28.08.2017 р. №18-394 вих.17, суд першої інстанції відмовив. Суд вважає таку вимогу передчасною, оскільки відсутні будь-які відомості про те, що така довідка оспорюється відповідачем з будь-яких підстав чи іншим чином не приймається до уваги, а тому будь-якого спору з цього приводу на даному етапі не існує.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів апеляційної скарги встановлено, що відповідач фактично погодився із висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, а тому, керуючись положеннями ч.1 ст.195 КАС України, колегія суддів здійснювала апеляційний перегляд оскаржуваного судового рішення в межах скарги відповідача.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 5 частини 1 статті 16 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VІІ, який набрав чинності та вступив в дію з 15 липня 2015 року, гарантії незалежності прокурорів забезпечуються належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію у рішеннях Конституційного ОСОБА_4 України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002. Виходячи із висловленого вказаних рішеннях розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Згідно із ч.9 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VІІ, прокурорам, визнаним інвалідами I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується, зокрема, час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів (ч. 6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VІ ).

В обґрунтування апеляційної скарги, відповідач посилається на п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. згідно якого, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначаються пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Як обґрунтовано зазначає суд першої інстанції, на час прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213-VIII та з 01 червня 2015 року до 15 липня 2015 року діяв Закон України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 р., положеннями ст.50-1 якого регулювались питання пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих органів прокуратури України, а відтак, п.5 Прикінцевих положень Закон №213-VIII стосувався положень Закону №1789-ХІІ, і саме за нормами вказаного закону неможливо було призначати пенсію працівникам прокуратури.

При цьому, станом на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії, питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури України, а також обмеження щодо виплати та обчислення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ, який набрав чинності 15 липня 2015 року.

Отже, до спірних правовідносинах підлягають застосуванню норми Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ.

Водночас, частиною 12 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» передбачено підстави позбавлення особи права на отримання пенсії, передбаченої даною статтею, серед яких відсутнє посилання на п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р.

Згідно із записами в трудовій книжці позивача, він з 12.06.2001 р. працює в органах прокуратури на посадах помічника прокурора, заступника прокурора, міжрайонного прокурора, тощо.

Згідно з ч.2 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Встановлено, що станом на час звернення до відповідача набув стаж роботи в органах прокуратури більше 10 років та йому встановлено інвалідність II групи за загальним захворюванням. Отже позивач має право на призначення пенсії відповідно до ч.9 ст.86 Закону України «Про прокуратуру».

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Городоцького районного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5