Справа № 815/5461/17
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року м.Одеса Справа № 815/5461/17

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванова Е.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області (далі - УДВС ГТУЮ в Одеській області, відповідач), в якому просить визнати протиправним прийняте рішення про повернення виконавчого документу стягувачу ОСОБА_1 без прийняття до виконання, викладене в повідомленні від 21.09.2017 року; зобов'язати Управління Державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області прийняти до виконання виконавчий лист по адміністративній справі №815/7063/16 про зобов'язання ГТУЮ в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 62185,20 грн..

Свої позовні вимоги мотивує тим, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року визнано протиправним та скасовано наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції в Одеській області, зобов'язано Головне територіальне управління юстиції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 62185,20 грн.. Виконавчий лист по адміністративній справі про зобов'язання Головного територіального управління юстиції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 62185,20 грн. було видано Одеським окружним адміністративним судом 22 травня 2017 року. 18 липня 2017 року цей виконавчий лист було направлено до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Відповідно до повідомлення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімової А.Н. виконавчий документ було повернуто стягувачу без прийняття до виконання у зв'язку із тим, що боржник не є вищим чи центральним органом влади, сума зобов'язання менше 20 млн. грн., тобто виконавчий документ пред'явлено не за підвідомчістю. 20 вересня 2017 року виконавчий лист було подано до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Відповідно до повідомлення Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гортолум В.С. від 21.09.2017 року, яке отримано 11.10.2017 року, виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання з посиланням на пункт 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з тим, що його пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю. Відмова відповідача у прийнятті до виконання виконавчого листа по адміністративній справі про зобов'язання Головного територіального управління юстиції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 62185,20 грн. суттєво порушує права позивача, які гарантовані йому Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, а тому позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином про день, час та місце розгляду справи, проте від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Представники відповідача в судове засідання з'явились, та надали до суду заперечення у письмовому вигляді, які мотивовані тим, що на адресу Відділу надійшла заява представника за довіреністю Казарновського О.Л. щодо примусового виконання виконавчого листа №815/7063/16 виданого 22.05.2017 року Одеським окружним адміністративним судом про зобов'язання Головне територіальне управління юстиції в Одеській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі суми - 62185,2 грн. Відповідно до пункту 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5 - відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підвідомчі рішення, за якими: боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи; сума зобов'язання становить від десяти до двадцяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті. Одночасно з тим, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» - державний виконавець не може виконувати рішення, якщо: боржником або стягувачем є особа, яка перебуває у трудових відносинах з таким виконавцем. На підставі викладеного, відповідно до пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем Відділу винесено Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 21.09.2017.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Щодо позовних вимог позивача, про визнання протиправним прийняте рішення про повернення виконавчого документу стягувачу ОСОБА_1 без прийняття до виконання, викладене в повідомленні від 21.09.2017 року, то суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року визнано протиправним та скасовано наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції в Одеській області, зобов'язано Головне територіальне управління юстиції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 62185,20 грн..

Виконавчий лист по адміністративній справі про зобов'язання Головного територіального управління юстиції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 62185,20 грн. було видано Одеським окружним адміністративним судом 22 травня 2017 року.

18 липня 2017 року зазначений виконавчий лист було направлено до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Відповідно до повідомлення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімової А.Н. виконавчий документ було повернуто стягувачу без прийняття до виконання у зв'язку із тим, що боржник не є вищим чи центральним органом влади, сума зобов'язання менше 20 млн. грн., тобто виконавчий документ пред'явлено не за підвідомчістю.

20 вересня 2017 року виконавчий лист було подано до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Відповідно до повідомлення Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гортолум В.С. від 21.09.2017 року, яке отримано позивачем 11.10.2017 року, виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання з посиланням на пункт 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з тим, що його пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Проте суд не погоджується з даними висновками відповідача, з огляду на наступне.

Пунктом 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» дійсно передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу без прийняття до виконання якщо його пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» «виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу».

Місцем знаходження боржника є місто Одеса, що не заперечується відповідачем.

Відповідно до пункту 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5 - відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підвідомчі рішення, за якими:

- боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації ті їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.

Таким чином, повернення виконавчого листа стягувачу без виконання з підстав, визначених пунктом 10 частини 4 статті 4 ЗУ «Про виконавче провадження» є необґрунтованим та суперечить закону, отже є протиправним.

А тому позовна вимога позивача про визнання протиправним прийняте рішення про повернення виконавчого документу стягувачу ОСОБА_1 без прийняття до виконання, викладене в повідомленні від 21.09.2017 року, підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов'язання Управління Державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області прийняти до виконання виконавчий лист по адміністративній справі №815/7063/16 про зобов'язання ГТУЮ в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 62185,20 грн., то суд зазначає наступне.

Відповідно ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження» реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження» автоматизованою системою виконавчого провадження забезпечується: об'єктивний та неупереджений розподіл виконавчих документів між державними виконавцями.

Згідно ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім: рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець, приватний виконавець (далі - виконавець) не може виконувати рішення, якщо: боржником або стягувачем є сам виконавець, близькі йому особи (особи, які разом проживають, пов'язані спільним побутом і мають взаємні права та обов'язки з виконавцем (у тому числі особи, які разом проживають, але не перебувають у шлюбі), а також незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням виконавця), пов'язані з ним особи.

Згідно ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі виявлення обставин, передбачених частиною четвертою статті 5 цього Закону, виконавець зобов'язаний заявити самовідвід та повідомити про це стягувача.

Посадові особи, які мають право на розгляд питання про відвід державного виконавця, зобов'язані розглянути заяву про відвід або самовідвід у строк до п'яти робочих днів після її надходження.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Згідно до ч. 7 "Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження" затвердженого наказом Мінюста від 05.08.2016 року № 2432/5 у разі необхідності передачі виконавчого документа або виконавчого провадження від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного приватного виконавця до іншого приватного виконавця або відповідного органу державної виконавчої служби, від органу державної виконавчої служби до приватного виконавця виконавець обирає в Системі відповідний орган державної виконавчої служби або приватного виконавця та реєструє таку передачу. Постанова про передачу виконавчого документа (виконавчого провадження) формується Системою автоматично.

З моменту реєстрації передачі виконавчого документа (виконавчого провадження) Система унеможливлює реєстрацію виконавчих дій за цим виконавчим документом (виконавчим провадженням) виконавцем, який його передав, крім реєстрації скасування передачі виконавчого документа (виконавчого провадження).

Відповідальна особа органу державної виконавчої служби (приватний виконавець або його помічник) після отримання виконавчого документа (матеріалів виконавчого провадження) в паперовому вигляді вносить відомості про отримання виконавчого документа (матеріалів виконавчого провадження) до Системи.

В органі державної виконавчої служби переданий(е) виконавчий документ (виконавче провадження) розподіляється Системою в порядку, встановленому розділом III цього Положення. Державний виконавець, на якого розподілено виконавчий документ (виконавче провадження), вносить до Системи відомості про прийняття виконавчого документа (виконавчого провадження) не пізніше наступного робочого дня з дня його отримання. Постанова про прийняття виконавчого документа (виконавчого провадження) формується Системою автоматично.

Як вже зазначалось судом відповідно до п. 4 Розділу І "Інструкції з організації примусового виконання рішень" затвердженої наказом Мінюстма від 02.04.2012 року № 512/5 (далі - Інструкція №512/5) відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими:

боржниками є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада юстиції, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи;

сума зобов'язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підвідомчі рішення, за якими:

боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи;

сума зобов'язання становить від десяти до двадцяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Відповідно до п. 7 Розділу ІІІ Інструкції №512/5 до відкриття виконавцем виконавчого провадження виконавчий документ за заявою стягувача може бути передано від одного приватного виконавця іншому або відповідному органу державної виконавчої служби або від органу державної виконавчої служби - приватному виконавцю (крім виконавчих документів, визначених частиною другою статті 5 Закону).

У разі відводу (самовідводу) державного виконавця виконавчий документ передається іншому державному виконавцеві, а у разі відводу, самовідводу начальника органу державної виконавчої служби або всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби - іншому органу державної виконавчої служби.

Передача виконавчого документа у випадках, передбачених цим пунктом, здійснюється в порядку, встановленому розділом V цієї Інструкції.

Виходячи зі змісту положень вказаної Інструкції державний виконавець повинен був не повертати виконавчий документ стягувачу, а вирішувати питання щодо наявності у нього підстав для самовідводу.

Згідно п. 1 Розділу V Інструкції №512/5 у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 7 розділу III цієї Інструкції, передача виконавчого документа від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби здійснюється на підставі письмового доручення начальника цього відділу.

Питання про передачу виконавчого документа іншому органу державної виконавчої служби вирішується начальником органу державної виконавчої служби вищого рівня (про передачу виконавчого документа з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - директором цього Департаменту), про що виноситься відповідна постанова (крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 6 цього розділу).

Державний виконавець зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня з дня надходження постанови, зазначеної у абзаці третьому цього пункту, винести постанову про передачу виконавчого документа та направити виконавчий документ до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно п. 5, 6, 7, 8, 9 та 10 Розділу V Інструкції №512/5 виконавче провадження передається від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби у разі, серед іншого: відводу (самовідводу) державного виконавця відповідно до Закону; утворення виконавчої групи між державними виконавцями одного органу державної виконавчої служби; наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Передача виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби чи виконавчої групи, між державними виконавцями одного органу державної виконавчої служби здійснюється за письмовим дорученням начальника цього органу державної виконавчої служби чи керівника виконавчої групи. Про прийняття виконавчого провадження до виконання державний виконавець, якому воно передано, виносить відповідну постанову.

Виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі: якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби; відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби; утворення виконавчої групи при кількох органах державної виконавчої служби; якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби; наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися:

у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 6 цього розділу, - за рішенням державного виконавця, на виконанні у якого перебуває виконавче провадження;

до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, інших органів державної виконавчої служби та виконавчих груп, утворених при цих органах, - за рішенням директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо будь-яких виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні в органах державної виконавчої служби;

до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби, відділів державної виконавчої служби та виконавчих груп, утворених при цих органах, - за рішенням начальника управління державної виконавчої служби щодо виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні у відділах державної виконавчої служби.

У випадках, передбачених абзацами третім та четвертим пункту 7 цього розділу, особа, яка прийняла рішення про передачу матеріалів виконавчого провадження, виносить вмотивовану постанову, де обов'язково зазначаються обставини, що обумовили передачу виконавчого провадження, та строки передачі матеріалів виконавчого провадження, які не можуть перевищувати п'яти робочих днів. Постанова надсилається сторонам виконавчого провадження та до відповідних органів державної виконавчої служби.

Про передачу виконавчого провадження іншому органу державної виконавчої служби або до виконавчої групи державний виконавець виносить відповідну постанову, яку разом з матеріалами виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення надсилає до органу державної виконавчої служби, до якого передається виконавче провадження.

Державний виконавець, якому передано виконавче провадження, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження матеріалів виконавчого провадження зобов'язаний винести постанову про прийняття виконавчого провадження, яку надсилає сторонам виконавчого провадження.

У випадках, передбачених пунктами 4, 6 цього розділу, матеріали виконавчого провадження передаються сформованими у хронологічному порядку за датами надходження документів, прошитими та пронумерованими, з описом документів.

Згідно ч. 4 ст. 4 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон №1403) державний виконавець, приватний виконавець зобов'язані вживати всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання чи усунення конфлікту інтересів.

Конфліктом інтересів у цілях застосування цього Закону вважається суперечність між особистими інтересами державного виконавця або приватного виконавця та його професійними правами і обов'язками, наявність якої може вплинути на об'єктивність або неупередженість під час виконання державним виконавцем або приватним виконавцем його професійних обов'язків, а також на вчинення чи невчинення ним дій під час здійснення примусового виконання рішень.

Відповідно до ст. 6 Закону №1403 систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Таким чином щодо зобов'язання Управління Державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області прийняти до виконання виконавчий лист по адміністративній справі №815/7063/16, то як встановлено судом питання про прийняття до виконання виконавчого документа здійснюється державним виконавцем який отримує виконавчий документ в результаті розподілу автоматизованою системою.

На стадії прийняття виконавчого документа виконавець вирішує питання щодо наявності/відсутності підстав для самовідводу наслідком якого, серед іншого є передача виконавчого документа для визначення іншого виконавця.

Враховуючи те, що у головного державного виконавця Гортолум В.С. суд вбачає наявні підстави для самовідводу, то зобов'язання відповідача прийняти до виконання виконавчий лист в той же час коли здійснюється автоматичний розподіл виконавчих документів, безумовно суперечить приписам п. 1 ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження», а тому в цій частині у задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАСУ суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Оскільки скасування оскаржуваного рішення не повністю поновлює порушені права позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ст. 11 КАСУ вийти за межі позовних вимог, та зобов'язати Управління Державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області в особі головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Гортолум В.С. повторно розглянути питання щодо прийняття до виконання виконавчого листа по адміністративній справі №815/7063/16.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Також відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють зокрема чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи те, що в судовому засіданні не підтверджено наявність підстав для повернення виконавчого документу з приводу не підвідомчості або подання не за місцем виконання (п. 10 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження»), через те, що судом встановлено, що боржник знаходиться в м. Одесі, та саме відповідачу підвідомчий виконавчий лист №815/7063/16 боржником в якому є територіальний орган центрального органу виконавчої влади, а також те, що старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області Гортолум В.С. при прийнятті виконавчого документу не вирішено питання наявності/відсутності підстав для самовідводу наслідком якого, серед іншого є передача виконавчого документа для визначення іншого виконавця, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області задовольнити частково.

. Визнати протиправним та скасувати рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області Гортолум В.С. про повернення виконавчого документу стягувачу ОСОБА_1 без прийняття до виконання, викладене в повідомленні від 21.09.2017 року №091-7749.

Зобов'язати Управління Державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області в особі головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Гортолум В.С. повторно розглянути питання про прийняття до виконання виконавчого листи по адміністративній справі №815/7063/16 про зобов'язання ГТУЮ в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 62185,20 грн.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст..254КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів після отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Е.А.Іванов