Справа № 367/1831/17
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 листопада 2017 року м. Київ К/800/37025/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Калашнікова О.В., перевіривши касаційну скаргу Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Київської області на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 21 липня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2017 року у справі №367/1831/17 за позовом ОСОБА_1 до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 21 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2017 року, позов задоволено.

Зобов'язано управління Пенсійного Фонду України у м. Ірпінь Київської області, провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення, тобто 2009-2011 роки починаючи з 01 грудня 2016 року.

Відшкодовано ОСОБА_1 640, 00 гривень (суму судового збору) з Державного бюджету України.

У касаційній скарзі скаржник ставить питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Київській області та з 03 грудня 1997 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших категорій громадян». Відповідно до атестату про зняття з обліку позивачу пенсія виплачена по 29 лютого 2012 року.

З 10 лютого 2012 позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на підставі його заяви в розмірі 2859, 24 грн із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2009, 2010 та 2011 роки.

Однак, 01 грудня 2016 року позивачу зменшено пенсію до рівня 1859,04 грн із застосуванням показника заробітної плати за 2007 рік, яка складала 1197, 91 грн.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Водночас, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся вперше.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 31 травня 2015 року, 09 червня 2015 року, від 29 листопада 2016 року (справи №№ 21-612а14, 21-550а15 і 21-6331а15).

Отже, суди, встановивши, що позивач має право на перерахунок пенсії, оскільки звернувся згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вперше, а тому при її призначенні необхідно застосовувати показник середньої заробітної плати по Україні за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та-або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, які відповідають усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ, зазначена касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 211, 213, п. 5 ч. 5 ст. 214 КАС України, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Київської області на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 21 липня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2017 року у справі №367/1831/17 за позовом ОСОБА_1 до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Калашнікова