Справа № 638/19511/16-а
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 р. Справа № 638/19511/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Тацій Л.В. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.07.2017р. по справі № 638/19511/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти № 9 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Харкові ДПП Леонов Валерія В'ячеславовича

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить, з урахуванням уточнень, постанову серії АР №576241 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 25 листопада 2016 року скасувати, за відсутністю складу такого правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення закрити, стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позову посилається на те, що 25.11.2016 року приблизно о 1 год.20 хв. він рухався автомобілем MITSUBISHI Lancer д.р.н. НОМЕР_1 по пр.Московському в м.Харкові, де був зупинений відповідачем по справі. Зі слів інспектора причиною зупинки стало порушення позивачем вимог п.9.2б Правил дорожнього руху при перестроюванні не вказав світлового показника повороту, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП. На заперечення позивача, інспектор зажадав надання посвідчення водія, реєстраційні документи на автомобіль, після чого повернувся до свого службового автомобіля та в ньому склав оскаржувану постанову. На вимогу надати докази вчинення правопорушення, інспектор нічого не надавав. В подальшому інспектор прийняв рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.. Вважає оскаржувану постанову незаконною, необґрунтованою, оскільки не порушував Правил дорожнього руху, інспектором не надано належних доказів вчинення правопорушення.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.07.2017р. в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора роти №9 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м.Харкові ДПП Леонова Валерія Вячеславовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що як вбачається з тексту самого адміністративного позову, він звернувся до суду для оскарження відповідної постанови, яка повинна відповідати вимогам статті 283 КУпАП, де сказано, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати. В постанові яку виніс інспектор не дотримано вищевказаних вимог, а саме не вказано технічний засіб, яким здійснено відеозапис. В позові вказано і на те, що відповідно до розділу II пункту 3 Наказу МВС України № 1376 від 06.11.2015 «Протоколи про адміністративні правопорушення не складаються у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП», якою встановлено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185- 3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Зазначає, що ці вимоги закону залишились поза увагою інспектора. Судом першої інстанції не враховано цих обставин. А також не враховано приписи ч. 2 ст. 71 КАСУ: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Вказує, що відповідач повідомлений належним чином у судове засідання не з'явився, заперечень проти адміністративного позову від нього не надходило, хоча він повинен був доводити правомірність прийнятого рішення. Порушення судом норм матеріального та процесуального права, хибність висновків та невмотивованість резолютивної частини свідчать про порушення судом ст. 159 КАСУ щодо законності та обґрунтованості судового рішення, які полягають у відповідності судового рішення нормам матеріального права за дотримання норм процесуального права. На підставі викладеного просить скасувати постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.07.2017 року та прийняти нову постанову суду якою задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Від Інспектора роти №9 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м.Харкові ДПП Леонова Валерія Вячеславовича до суду надійшло письмове заперечення по справі в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що суд першої інстанції на підставі ст.10 КАС України, відповідно до якої усі учасники адміністративного процесу є рівними, та ст.11КАС України, у відповідності до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, враховуючи вимоги статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, вважає, що при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач діяв у повній відповідності до вказаних вимог КУпАП, винесена ним постанова винесена законно та обгрунтовано, а тому в задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що постановою в справі про адміністративне правопорушення серії АР №576241 від 25.11.2016 року, винесену поліцейським роти №9 батальону 2 УПП в м. Харкові ДПП капралом поліції Леоновим Валерієм Вячеславовичем, визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 425 гривень.

Згідно зазначеної постанови, 25.11.2016 року об 11 годині 25 хвилин ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом MITSUBISHI Lancer д.р.н. НОМЕР_1 в районі будинку №90 по пр.Московському міста Харкова при перестроюванні свого автомобілю в іншу смугу руху не ввімкнув світловий покажчик повороту, чим порушив вимоги п.9.2 Б Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП, внаслідок чого на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 гривень в дохід держави.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення. Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у інспектора патрульної поліції підстави для прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Так, ч.2 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно приписів Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (пункт 1 розділ І Інструкції №1395).

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, другою і третьою статті 122 КупАп.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. (п.1 р.III Інструкції № 1395).

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статями, зокрема, другою і третьою статті 122 КупАп, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.2 р.III Інструкції №1395), що відповідає положенням ст.276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача, як посадової особи Національної поліції, повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення такого правопорушення.

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов'язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до п.9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Як вбачається з матеріалів справи, доказів передбачених ст. 251 КУпАП та п.9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів, а саме процедура розгляду справи та оформлення постанови про адміністративне правопорушення наданий відповідачем відеозапис не містить.

Колегія суддів, дослідивши наявний в матеріалах справи відеозапис дійшла висновку, що вказаний відеозапис з нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції не містить процедури розгляду справи та оформлення постанови про адміністративне правопорушення, тобто, відеозапис містить лише відео факту вчинення позивачем правопорушення.

Протокольною ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017 року було витребувано у Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції та у Інспектора роти № 9 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції Леонова Валерія В'ячеславовича додаткові докази по справі, а саме: відеозапис щодо розгляду справи та оформлення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР № 576241

Даний запит було направлено Управлінню патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції та Інспектору роти № 9 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції Леонову Валерію В'ячеславовичу засобами електронного та поштового зв'язку.

На виконання вимог ухвали суду, відповіді на запит суду надано не було .

Порядок використання фото та відео техніки встановлюється п. 9 ч.1 ст.31 та ст.40 Закону України «Про національну поліцію».

При цьому норма статті 31 Закону України «Про національну поліцію» є загальною нормою, яка безпосередньо не регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів.

Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Пункт 2 частини 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» чітко встановлює порядок використання техніки в правовідносинах щодо безпеки дорожнього руху, види техніки та умови її використання.

Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Як вбачається з матеріалів справи докази дотримання умов, передбачених ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», відсутні.

З матеріалів справи не вбачається який саме засіб відео фіксації був використаний. Тобто відсутні докази відповідності фіксації і ч. 1 ст. 40 Закону України «Про поліцію».

Заперечення на адміністративний позов та на апеляційну скаргу, подані відповідачам, відповідної інформації не містять.

Посилання відповідача в запереченнях на апеляційну скаргу на дотримання процедури розгляду та оформлення справи про адміністративне правопорушення жодними доказами не підтверджено.

Колегія суддів зауважує, що відповідачем ані до суду першої інстанції, ані на вимогу суду апеляційної інстанції, викладену в протокольній ухвалі від 24.10.2017 р., не було надано копію відеозапису з нагрудної камери поліцейського або відеозапису з реєстратора патрульного автомобіля в частині, що стосується розгляду та оформлення справи про адміністративне правопорушення.

При цьому колегія суддів зазначає, що однією з підстав звернення позивача з адміністративним позовом та апеляційною скаргою є саме не дотримання відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а відповідно порушення прав позивача.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В матеріалах справи відсутні докази дотримання відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, що само по собі є підставою для скасування оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином , колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано до суду доказів, а саме відеозапису зі службового патрульного відеореєстратора з якого б вбачалось, що відповідач виконав належним чином свої обов'язки покладені на нього Законом України «Про національну поліцію» та КУпАП, а саме дотримався процедури розгляду та оформлення справи про адміністративне правопорушення.

Відсутність відеозапису процедури розгляду та оформлення справи про адміністративне правопорушення не дає можливості встановити дотримання відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановленої КУпАП та Інструкцією № 1395, що передує винесенню постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Також колегія суддів зазначає, що стаття 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачає право особи, щодо якої прийнято постанову в справі про адміністративне правопорушення на оскарження цієї постанови, а у ст. 288 цього Кодексу визначений порядок оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Скарга подається в орган (посадовій особі), який виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

Згідно із ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

Статтею 245 КУпАП встановлено завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення, якими є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, її вирішення відповідно до закону.

Розглядаючи справи, орган (посадова особа) повинні з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КпАП).

Оскільки при прийнятті рішення про задоволення адміністративного позову та скасування оскаржуваної позивачем постанови в справі про адміністративне правопорушення, судом не встановлений факт скоєння позивачем правопорушення, строк притягнення до адміністративної відповідальності, встановлений ст. 38 КУпАП, сплинув провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача слід закрити.

Колегія суддів зазначає, що ч. 2 ст. 162 КАС України не позбавляють суд такої можливості і саме в цьому полягають особливості, про які мається застереження в п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП.

У відповідності до ст.202 КАС України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Згідно ч.2 ст.205 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може прийняти нову постанову, якою суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів приходить до висновку, що постанова Джержинського районного суду м. Харкова від 11.07.2017 р. підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення адміністративного позову та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому колегія суддів зазначає, що правомірність процедури прийняття оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення відповідачем не доведена .

Відповідно до ст. 38 Кодексу про адміністративне правопорушення адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

З урахуванням наведеного підстави для направлення справи на новий розгляд відсутні .

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.07.2017р. по справі № 638/19511/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову якою позов задовольнити.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Подобайло З.Г.
Повний текст постанови виготовлений 14.11.2017 р.