Справа № 337/1410/17(2-а/337/127/2017)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 жовтня 2017 рокусправа № 337/1410/17(2-а/337/127/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Семененка Я.В. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Трахт К.О.,

без представників сторін;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя

на постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 18 серпня 2017 р. у справі № 337/1410/17(2-а/337/127/2017)

за позовом ОСОБА_1

до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

"26" квітня 2017 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя в якому просила визнати противоправним та скасувати рішення Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя № 10 від 17.03.2017 року, зобовязати Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя призначити та виплачувати їй пенсію за віком у розмірі обчисленому із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2014, 2015, 2016 з 07 березня 2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю у позивача права на перехід на пенсію за віком у звязку з досягненням необхідного пенсійного віку.

Постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 18 серпня 2017 р. у справі № 337/1410/17(2-а/337/127/2017) адміністративний позов ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку відповідача та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність». По досягненню пенсійного віку позивач звернулась з заявою про призначення пенсії за віком. У подібному призначенні відповідачем відмовлено у звязку з недоцільністю переведення на даний вид пенсії. Судом встановлено, що під час розрахунку пенсії за віком відповідачем застосовувався показник заробітної плати за 2007 рік. Дослідивши встановлені по справі обставини та норми законодавства, що регулює спірні відносини, суд дійшов висновку що позивач має право на призначення пенсії за віком та здійснення перерахунку пенсійної виплати із застосуванням показника заробітної плати за 2014-2016 роки, оскільки призначення пенсії за віком на загальних підставах для позивача проводиться вперше.

Не погодившись з постановою суду, Правобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м.Запоріжжя подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 18 серпня 2017 р. у справі № 337/1410/17(2-а/337/127/2017), як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що при переходу з одного виду пенсії на інший застосовується показник заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не зявились представники сторін. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників сторін суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, незявлення в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1, 15.08.2007 року звернулася до відповідача з заявами про призначення пенсії за віком та пенсії наукової, та з цього часу перебуває на обліку в Правобережному ОУПФУ м.Запоріжжя, що не заперечується відповідачем.

13.03.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя з заявою про призначення їй пенсії за віком.

Як вбачається з матеріалів справи, протоколом № 1159 від 06.09.2007 року ОСОБА_1 призначена пенсія за віком по шифру № 101 з 13.08.2007 року у розмірі 1094 грн. 26 коп. Розпорядженням №1159 від 04.09.2007 року виплата пенсії за віком за шифром № 101 була припинена та призначена пенсія як науковому працівнику.

У звязку з тим, що позивачка досягла пенсійного віку, вона звернулася до відповідача з заявою про призначення їй пенсії за віком.

Повідомленням Правобережного ОУПФУ м.Запоріжжя № 702/04 від 24.04.2017 року ОСОБА_1 відмовлено в переході на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки при розрахунку пенсії за віком, розмір пенсії зменшується з 4543 грн. 54 коп. до 2419 грн. 57 коп., що є недоцільним.

Як вбачається з розрахунків відповідача, при розрахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» взято середню заробітну плату за 2007 рік, що призвело до встановлення розміру пенсійної виплати визнаної недоцільною. Проте, позивач вважаючи що має право на призначення пенсії з розрахунком відповідного показника заробітної плати, що передує виходу на новий вид пенсії.

Не погодившись з діями відповідача, ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом порушеного права на належний рівень соціального захисту.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення вимог адміністративного позову з огляду на наступне.

Згідно із статтею 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

За частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Однак, з матеріалів справи убачається, що позивач отримує пенсію відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та звертаючись до відповідача із заявою в березні 2017 року, і просила призначити їй пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», після досягнення чоловіками віку 62 роки за наявності стажу наукової роботи не менш як 20 років, жінками - пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності стажу наукової роботи не менш як 15 років.

Частиною 3 ст. 24 зазначеного вище Закону встановлено, що пенсії науковим (науково-педагогічним) працівникам призначаються в розмірі 60 відсотків від сум заробітної плати наукового (науково-педагогічного) працівника, яка визначається відповідно до ст. 23 цього Закону та ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та на яку відповідно до законодавства нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування (внески).

Згідно до ч. 10 цієї статті для обчислення заробітку під час призначення пенсії науковому (науково-педагогічному) працівнику застосовується середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

Отже, у випадку, коли особі було призначено пенсію за віком за Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», при розрахунку пенсії такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Таким чином, оскільки позивач звернулась до відповідача за призначенням іншого виду пенсії на підставі іншого закону, а не за переведенням з одного виду пенсії на інший у відповідності до ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідач протиправно урахував при обчисленні пенсії показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2007 рік, та відмовив з підстав недоцільності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 21-612а14 від 31.03.2015 року, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17 листопада 2016 року у справі №756/6010/16.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Відтак, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя на постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 18 серпня 2017 р. у справі № 337/1410/17(2-а/337/127/2017) - залишити без задоволення.

Постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 18 серпня 2017 р. у справі № 337/1410/17(2-а/337/127/2017) - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко