Справа № 813/1937/17
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2017 року справа № 813/1937/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулкевич І.З.

секретар судового засідання Іванес Х.О.

за участю : позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Антонюка І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби Українипро визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач, ОСОБА_1 (далі - позивач, ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Офісу великих платників податків ДФС , у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ МГУ ДФС- Центрального офісу з ОВП в частині встановлення в березні 2016р. ОСОБА_1 - начальнику п`ятого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників - посадового окладу в розмірі 1 611 грн., а також проведення перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за грудень 2015р. внаслідок чого виникла заборгованість з грошового забезпечення перед Офісом ВПП ДФС;

- зобов`язати Офіс великих платників податків ДФС здійснити донарахування ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014р.; матеріальної допомоги для оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2014р. в розмірі місячного грошового забезпечення; компенсації за невикористані відпустки - за 2004 рік у кількості 13 діб, за 2005 рік у кількості 6 діб, за 2011 рік у кількості 21 доба, за 2013р. 11 діб - всього 51 доба ; одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням грошового забезпечення на день звільнення та премії за грудень 2015р., додаткових видів грошового забезпечення з врахуванням посадового окладу в розмірі 2014 грн., а також відкликати грошовий атестат від 19.07.2016 № 33 та довідку про додаткові види грошового забезпечення від 19.07.2016р. № 422/14-23-10-05-5511 з ГУ ПФУ у Львівській області та направити уточнений атестат та довідку на підставі рішень суду та з врахуванням виправлених неточностей в частині надбавки за високі досягнення в праці за квітень та травень 2014р. ;

- стягнути з Офісу великих платників податків ДФС на користь ОСОБА_1 донараховані суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014р.; матеріальної допомоги для оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2014р. в розмірі місячного грошового забезпечення; компенсації за невикористані відпустки - за 2004 рік у кількості 13 діб, за 2005 рік у кількості 6 діб, за 2011 рік у кількості 21 доба, за 2013р. 11 діб - всього 51 доба ; одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням грошового забезпечення на день звільнення та премії за грудень 2015р., додаткових видів грошового забезпечення з врахуванням посадового окладу в розмірі 2014 грн. з урахуванням компенсації та індексації ;

- стягнути з Офісу великих платників податків ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що внаслідок прийняття МГУ ДФС- Центрального офісу з ОВП наказу від 28.03.2016 № 198 було зменшено посадові оклади по відношенню до розміру посадових окладів, які були встановлені в грудні 2015 року, на момент звільнення ОСОБА_1 з податкової міліції та на момент видачі грошового атестату, який було подано до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Стверджує, що в результаті зменшення посадових окладів на підставі наказу від 28.03.2016 № 198, відповідачем вчинено дії по проведенню відповідного перерахунку заробітної плати, внаслідок чого у позивача виникла заборгованість по заробітній платі перед відповідачем у розмірі 11 533,50грн., а також видано новий грошовий атестат, який призвів до зменшення його пенсії. Вважає такі дії відповідача неправомірними, та такими, що суперечать нормам КЗпП України, Закону України «Про оплату праці».

Також позивач зазначає, що на момент звільнення 31.12.2015 з служби в податковій міліції йому не було своєчасно та в повному обсязі виплачено грошове забезпечення, яке продовжували виплачувати до 01.03.2016р. Після звернення до Відповідача щодо розрахунку під час звільнення, з`ясував, що йому не нарахували та не виплатили компенсацію за невикористані відпустки за 2004-2013р.р. в кількості 51 днів, матеріальну допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2014р. в розмірі місячного грошового забезпечення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, а одноразову грошову допомогу при звільненні визначили без врахування премії в місяць звільнення .

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в адміністративному позові, просив суд адміністративний позов задовольнити.

Відповідач подав до суду письмові заперечення, в яких зазначає, що на виконання постанови КМУ від 11.02.2016 № 77 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 і від 09.12.2015 № 1013» «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», якими скасовано підвищення на 25 відсотків посадових окладів особам рядового та начальницького складу, видано наказ МГУ ДФС- Центрального офісу з ОВП від 28.03.2016 № 198 яким введено в дію перелік змін № 8 до Штатного розпису на 2015р., згідно якого здійснено перерахунок посадових окладів з 01.12.2015. Стверджує, що в березні 2016р. ОСОБА_1 проведено перерахунок грошового забезпечення за грудень 2015р., а саме утримано - 11 533,50 грн. та нараховано - 11 533,50 грн. в тому числі : індексацію - 164,55 грн. та премію за грудень 2015р. в сумі 11 368,95грн. У зв`язку із зміною грошового забезпечення видано новий грошовий атестат від 19.07.2016 № 33 на зміну грошового атестату від 11.01.2016 № 02, який скеровано в ГУ ПФУ у Львівській області для здійснення перерахунку пенсії. Відповідач вказує на те, що проходження служби військовослужбовцями не регулюється Кодексом законів про працю України.

Також відповідач зазначає, що кошторисні призначення в МГУ ДФС- ЦО з ОВП для фінансування грошового забезпечення в 2014 р. були обмежені, а тому матеріальна допомога для оздоровлення надавалась у розмірі посадового окладу, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових проблем в 2014 р. не виплачувалась а розмір надбавки зависокі досягнення становив 10 % до посадового окладу з урахуванням надбавки за спеціальне звання та вислугу років. Для розрахунку вихідної допомоги ОСОБА_1 відповідно до Методичних рекомендацій ДФС України з питань грошового забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції, включається премія виплачена йому в листопаді 2015р., а премія за грудень 2015р. не впливає на розмір вихідної допомоги.

Відповідач зазначає, що в наказі про звільнення № 538-о вказані всі невикористані ОСОБА_1 відпустки згідно грошового атестату ГУ ДФС у Львівській області № 33 від 29.09.13 та наказів про надання відпусток ОСОБА_1 за період проходження служби в МГУ ДФС ЦО з ОВП . При ознайомлені з наказом № 538-о ОСОБА_1 не повідомив про недостовірність наявних даних.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив із підстав, викладених у письмових запереченнях та просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до наказу начальника Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників № 538-0 від 14.12.2015р., ОСОБА_1 з 31.12.2015 р. звільнений в запас Збройних Сил України із постановкою на військовий облік з посади начальника п`ятого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників та податкової міліції за пунктом 64 підпунктом «б» ( за хворобою ), з виплатою компенсації за невикористану відпустку за 2014 рік у кількості 30 діб та одноразової грошової допомоги відповідно до п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 по вислузі років 23 роки.

На його виконання, відповідачем було нараховано позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні у сумі 96 061 грн. та компенсацію за невикористану відпустку у сумі 8 063 грн. 67 коп., що підтверджується листом відповідача від 16 вересня 2016 р. № 53/14/28-10-05-02 .

Названа сума була виплачена позивачу 4-ма частинами у період з 28 грудня 2015р. по 01 березня 2016 р.

01.02.2016 р у зв`язку із звільненням через хворобу згідно наказу від 14.12.2015 № 538-о МГУ ДФС ЦО з ОВП видано ОСОБА_1 грошовий атестат № 4, згідно якого позивач мав посадовий оклад 2014 грн. та відповідні види грошового утримання у відсотковому значенні від посадового окладу - вислугу років ( 35 % )- 752,14 грн., високі досягнення ( 50 % )- 1450 грн., секретність (10 %) 200грн.

28.03.2016 р. МГУ ДФС ЦО з ОВП видано наказ № 198 яким введено в дію перелік змін № 8 до Штатного розпису на 2015р. МГУ ДФС ЦО з ОВП, відповідно до якого з метою забезпечення реалізації положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 р.№ 77"Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 та від 09.12.2015 р. № 1013 та на виконання наказу ДФС України від 12.03.2016 р.№ 209 "Про внесення змін до наказу ДФС від 21.02.2015 р. № 989" встановлено посадові оклади працівникам МГУ ДФС ЦО з ОВП відповідно до затвердженого переліку змін до штатного розпису МГУ ДФС ЦО з ОВП № 8 головою Державної фіскальної служби України ОСОБА_2 .

Згідно п.1 наказу від 28.03.2016 р. № 198 ОСОБА_1 начальнику п`ятого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань встановлено у відповідності до Переліку змін № 8 посадовий оклад 1 611,00 грн., а також проведено перерахунок грошового забезпечення за грудень 2015р., а саме утримано основний оклад - 403 грн., надбавки за вислугу - 141,05 грн., високі досягнення - 272,03 грн., секретність -40,30 грн, грошову компенсацію за невикористані відпустки -828,75 грн. та вихідну допомогу при звільненні 9 848,37 грн. , а всього 11 533,50 грн.

19.07.2016 р. Офісом великих платників податків ДФС видано ОСОБА_1 грошовий атестат № 33 на заміну атестату від 01.02.2016 р. № 4 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 р. № 77.

Супровідним листом від 21.07.2016 р. № 15839/10/28-19-05-55 Офісом великих платників податків ДФС, у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення скеровано у Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області новий грошовий атестат ОСОБА_1

18.08.2017р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача, щодо надання відомостей про розмір виплати йому грошового забезпечення при звільнені в грудні 2015р., розрахунку вихідної допомоги, розміру компенсації за невикористані відпустки та допомоги на оздоровлення, ненадання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб.

У відповідь на це звернення Відповідач повідомив листом від 16 вересня 2016 р. № 53/14/28-10-05-02, позивача про перерахунок грошового забезпечення за грудень 2015р., розміру компенсації за невикористані відпустки та допомоги на оздоровлення, а також причин невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб.

Не погоджуючись із такими рішеннями та діями відповідача позивач звернувся із даним позовом до суду.

Суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

І. Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу МГУ ДФС- Центрального офісу з ОВП в частині встановлення в березні 2016р. Позивачу - посадового окладу в розмірі 1 611 грн., а також проведення перерахунку його грошового забезпечення за грудень 2015р., судом встановлено таке.

Так, згідно з абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).

Таким чином, непоширення норм Кодексу законів про працю України на рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ/поліції стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Разом з цим, трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 17.02.2015 у справі № 21-8а15.

Згідно з ст. 1 Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України) регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 127 КЗпП України визначено, що відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України.

Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу:

1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не повернутого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості, або з дня виплати неправильно обчисленої суми;

2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за не відроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5 і 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію;

3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).

Крім того, згідно з ст. 129 КЗпП України не допускаються відрахування з вихідної допомоги, компенсаційних та інших виплат, на які згідно з законодавством не звертається стягнення.

Заборона на відрахування з видів виплат, зазначених у ст. 129 КЗпП, означає, що навіть за наявності у власника зустрічної вимоги до працівника, яка не задовольняється відрахуванням із заробітної плати у встановлених межах, власник зобов`язаний провести такі виплати на користь працівника. Якщо зустрічна вимога до працівника полягає у відшкодуванні шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов`язків, вона незалежно від її суми реалізується шляхом пред`явлення власником до працівника позову у межах річного строку з дня виявлення шкоди (ст. 136 КЗпП). Інші вимоги власника до працівника не можуть бути взагалі задоволені, хоча б власник цілком своєчасно (п. 1 частини першої ст. 127 КЗпП) видав наказ про відрахування із заробітної плати працівникові товар у розстрочку.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" при вирішенні спорів, пов`язаних із застосуванням ст. 127 Кодексу законів про працю, суди мають враховувати, що:

1) вимоги про повернення працівником авансу, виданого в рахунок заробітної плати, і сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок, а також погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження, переведення до іншої місцевості чи на господарські потреби, розглядаються судами в тому разі, коли роботодавець не має можливості провести відрахування із заробітної плати у зв`язку з тим, що працівник оспорює підстави і розмір останнього, або минув місячний строк для видання відповідного наказу (розпорядження), або з інших причин. До лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору;

2) не утримані при звільненні суми за невідпрацьовані дні використаної працівником відпустки не можуть бути стягнені з нього судом у тому разі, коли трудовий договір припинено з підстав, зазначених у пунктах 3, 5, 6 ст. 36, пунктах 1, 2, 5 ст. 40 КЗпП, а також при направленні на навчання та у зв`язку з виходом на пенсію.

Згідно з ст. 22 Закону України "Про оплату праці" суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Суд звертає увагу, що закон передбачає можливість відрахування із заробітної плати тільки у випадках передбачених законодавством України і з працівників, які перебувають у трудових відносинах.

Судом встановлено, що відповідно до наказу начальника МГУ ДФС ЦО з ОВП від 14.12.2015 р. № 538-о полковника міліції ОСОБА_1 звільнено з податкової міліції в запас Збройних Сил України із постановкою на військовий облік за п. "б" ст. 64 (через хворобу) з 31.12.2015.

Також слід зазначити, що у п.1.2 наказу «Про введення в дію переліку змін до Штатного розпису на 2015р.» зазначено «про проведення перерахунку заробітної плати згідно чинного законодавства відповідно до затверджених переліків змін до штатного розпису МГУ ДФС ЦО з ОВП », тобто наказ № 198 від 28.03.2016р. видано щодо осіб, які перебувають в трудових відносинах з відповідачем на момент видачі цього наказу.

Таким чином, оскільки, на момент видачі наказу 28.03.2016 р. № 198 позивач не перебував у трудових відносинах з відповідачем, то відповідно у відповідача відсутні повноваження і компетенція на встановлення посадових окладів особам, які не перебувають з ним у трудових відносинах і не займають жодних посад у штатних розписах відповідача.

Також суд звертає увагу, що для захисту трудових прав та законних інтересів працівників є встановлено заборони на проведення відрахувань із виплат, які за своїм призначенням є гарантійними та компенсаційними.

Внаслідок прийняття наказу № 198 від 28.03.2016р. було зменшено посадові оклади по відношенню до розміру посадових окладів, які були встановлені в грудні 2015 року, тобто, на момент звільнення позивача з податкової міліції і на момент видачі грошового атестата, який було подано в Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області для нарахування пенсії.

Судом встановлено, що в результаті зменшення посадових окладів, на підставі наказу № 198 від 28.03.2016р., проведено відповідний перерахунок, внаслідок чого у позивача виникла заборгованість по заробітній платі перед відповідачем в сумі 11 533,50 грн.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, про відсутність передбачених законом підстав прийняття МГУ ДФС ЦО з ОВП наказу від 28.03.2016 р. № 198 в частині, що стосується позивача , а отже такий наказ та дії відповідача по проведенню перерахунку посадових окладів та заробітної плати є протиправними.

З огляду на те, що наказ та дії відповідача по проведенню перерахунку посадових окладів та заробітної плати є протиправними слід зобов`язати Офіс великих платників податків ДФС відкликати грошовий атестат від 19.07.2016 р. № 33 з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та видати уточнений з врахуванням судового рішення.

ІІ. Стосовно позовних вимог в частині стягнути з Відповідача на користь Позивача матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014р.; матеріальної допомоги для оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2014р. в розмірі місячного грошового забезпечення; компенсації за невикористані відпустки - за 2004 рік у кількості 13 діб, за 2005 рік у кількості 6 діб, за 2011 рік у кількості 21 доба, за 2013р. 11 діб - всього 51 доба ; одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням грошового забезпечення на день звільнення та премії за грудень 2015р., додаткових видів грошового забезпечення з врахуванням посадового окладу в розмірі 2014 грн. з урахуванням компенсації та індексації, судом встановлено таке.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 р. № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 р. № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII).

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.1998 р №1716 «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги» встановлено, що особи начальницького особу податкової міліції проходять службу в порядку, встановленому Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р №144.

Спеціальним законодавством врегульовано правове становище осіб, які проходять службу в органах внутрішніх справ та поліції, у тому числі, порядок, умови проходження та звільнення зі служби, порядок та умови оплати праці, зокрема: Законом № 2011-XII, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 р. № 114 (далі - Положення), Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 р. № 499 (далі - Інструкція) та постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі - постанова КМУ № 393).

Відповідно до пункту 12 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ одержують грошове забезпечення за нормами, встановленими законодавством.

Згідно з пунктом 2.17.1 Наказу №499 особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надається матеріальна допомога у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення на день виплати, та один раз на рік - допомога для оздоровлення при щорічній основній відпустці в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення.

В силу пунктів 2.17.3 - 2.17.4 допомога для оздоровлення особам рядового і начальницького складу надається в разі вибуття в чергову відпустку у розмірі, що не перевищує грошового забезпечення, яке особа отримувала на день виплати. Підставою для надання допомоги для оздоровлення особам рядового чи начальницького складу є наказ про особовий склад, за яким особа рядового чи начальницького складу вибуває в чергову відпустку.

Відповідно до довідки до грошового атестату від 19.07.2016р. № 33 у серпні 2014 року позивачу оплачено допомогу на оздоровлення в розмірі 1 611 грн. а матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2014р. взагалі не виплачувалась .

Відповідач вважає, що оскільки кошторисні призначення для фінансування грошового забезпечення в 2014р. буди обмежені. В зв`язку з чим матеріальна допомога для оздоровлення надавалась у розмірі посадового окладу, а матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань в 2014р. не виплачувалась .

Однак відповідно до частини першої статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Тобто, закон не ставить виплату грошової допомоги на оздоровлення військовослужбовця у залежність від кошторису фонду грошового забезпечення.

Щодо виплати Позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, судом встановлено таке.
Згідно п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.1998 р №1716 «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги» поширено на осіб начальницького складу податкової міліції чинність постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей».

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 15 Закону № 2011-XII пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 15 названого Закону військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 2262 в редакції, що діяла на час звільнення позивача, особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Пункт 10 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 передбачає, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, зокрема, які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» установлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Отже судом встановлено, що обчислення та виплата одноразової грошової допомоги здійснюється виключно на підставі статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової,,,, служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», розраховуючи її як відсоткове значення місячного грошового забезпечення .

Відповідач долучив Методичні рекомендації з питань грошового забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції Державної фіскальної служби, які являються додатком до листа Голови ДФС України від 27.02.2017р., стверджуючи, що для виплати грошової допомоги при звільненні з ДФС, включається грошове забезпечення ( без урахування премії та виплат одноразового характеру ), виплачене у місяці настання події, з урахуванням премії, виплаченої у місяці , що передує події .

Згідно вказаних рекомендацій для розрахунку вихідної допомоги ОСОБА_1 включається премія за жовтень виплачена йому в листопаді 2015р., а премія за грудень не впливає на розмір виплаченої йому вихідної допомоги.

Однак, вказані Методичні рекомендації не є нормативно правовим документом, який внесений до Єдиного Державного реєстру нормативних актів, і як свідчить їх зміст вони не розроблені для роз`яснення та застосування положень статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» , Пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 та суперечать вказаним нормативним документам, незважаючи, що згідно п.357.2 ст.357 Податкового кодексу України, пенсійне забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції здійснюється у порядку, встановленому законом для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.

Визначення Методичними рекомендаціями грошового забезпечення ( без урахування премії та виплат одноразового характеру ), виплачене у місяці настання події, з урахуванням премії, виплаченої у місяці, що передує події безумовно не відповідає частині другій ст.9 Закону № 2262 , якою визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Отже розрахунок Відповідачем одноразової грошової допомоги на підставі вказаних Методичних рекомендацій, суперечить порядку, встановленому Законом для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.

Зокрема на це вказує аналіз законодавства згідно якого здійснювалось та здійснюється обчислення та виплата одноразової грошової допомоги особам начальницького складу органів внутрішніх справ.

Так, наказом МВС України № 501 від 30.06.2005 « Порядку застосування нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та умов оплати праці працівників, які не мають спеціальних звань рядового і начальницького складу «, а саме п. 106 встановлювалось - Особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, у встановлених випадках виплачується грошова допомога у відповідному відсотку місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. При цьому в розрахунок включається посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, відсоткова надбавка за вислугу років та додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, премії тощо) у розмірах, що були їм встановлені наказами керівників органу на день звільнення зі служби.

Згідно затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016р. № 260 « Порядку та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання» , а саме пункту 26 , встановлено , що - Поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.

Таким чином, розмір одноразової грошової допомоги, що мала бути нарахована та сплачена позивачу при звільненні його за станом здоров`я відповідно до абзацу 3 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.02.1992, складає ( посадовий оклад 2014 грн., надбавка за звання -135 грн., вислуга років (35% ) 752 грн., секретність ( 10%) 200 грн.. високі досягнення ( 50 % ) 1450 грн., премія за грудень - 11 368,95 ) - 183 068, 5 грн. (15 919*50%*23)

Щодо заявлених Позивачем вимог стосовно виплати компенсації за невикоритстані відпустки за період проходження служби в 2004-2013р.р. в кількості 51 діб, судом встановлено наступне.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про відпустки`у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.

Відповідно до частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки

Згідно наданої в суд Позивачем відповіді ГУ ДФС у Львівській області від 29.03.2017р., ним не використано за час проходження служби в податковій міліції відпустку в кількості 51 день.

06.09.2013 Позивач переведений для подальшого проходження служби в МГУ Міндоходів ЦО з ОВП про що видавався грошовий атестат № 33 від 29.09.13.

В даному грошовому атестаті вказано лише про види грошового забезпечення за 2013р., при цьому було зазначено, що за 2013р. використано відпустку лише в кількості 34 доби.

Зважаючи на вислугу років, Позивач мав право на відпустку в 2013р. в кількості 45 діб, а тому інформація в грошовому атестаті про використання відпустки в кількості 34 доби в повній мірі давала змогу з`ясувати співробітникам МГУ Міндоходів ЦО з ОВП факт невикористаної відпустки в кількості 11 днів.

В згаданому грошовому атестаті інформація про невикористані відпустки не зазначається, оскільки в ньому при переміщенні, переведенні осіб рядового і начальницького складу фінансовий апарат (бухгалтерія) зобов`язаний задовольнити їх усіма належними видами грошового та дорожнього забезпечення і про виплачені суми зробити відповідні записи в грошовому атестаті.

Відтак хибним являється твердження Відповідача, що в наказі про звільнення № 538-о вказані всі невикористані ОСОБА_1 відпустки згідно грошового атестату ГУ ДФС у Львівській області № 33 від 29.09.13 та наказів про надання відпусток ОСОБА_1 за період проходження служби в МГУ ДФС ЦО з ОВП .

Окрім цього, на час розгляду адміністративної справи, згідно представленої виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 , Відповідач сплатив частину суми компенсації за невикористані відпустки в кількості 51 діб в 2004-2013р.р., а саме 10.08.2017р. 9600грн., 31.08.2017р. - 328 грн. а всього в розмірі 9 928 грн., з розрахунку (7 496.75*51/31 = 12 333, 36грн.) де місячне грошове забезпечення на дату звільнення становить 7 496 ,75 грн..

При цьому, з 12 333,36 грн. виплачено тільки 9 928 грн.,з підстав утримання Відповідачем з залишку нарахованої компенсації за невикористані відпустки при звільненні, суми податку на доходи з фізичних осіб.

Однак, згідно п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України, передбачено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України).

Відповідно до вимог абз. 3 п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Отже, на день виключення зі списків особового складу військової частини звільненому з військової служби військовослужбовцю має бути виплачено грошове забезпечення у повному обсязі.

Таким чином, компенсація за невикористану відпустку була нарахована у зв`язку з тим, що до 31 грудня 2015 року ОСОБА_1 обіймав посаду начальника п`ятого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань управління відповідача (був особою начальницького складу) а тому сума утриманого ПДФО мала бути спрямована на виплату йому рівноцінної та повної компенсації втрат доходів в сумі утриманого ПДФО.

Зважаючи на оскарження Позивачем розміру грошового забезпечення на дату звільнення, яке Відповідачем було перераховано на підставі наказу від 28.03.2016р. то і сума компенсації невикористаних відпустки повинна обрахуватися з встановленого судом місячного грошового забезпечення на дату звільнення.

Щодо позовних вимог про виправлення неточностей в довідці про додаткові види грошового забезпечення від 19.07.2016р. № 422/14-23-10-05-5511 в частині надбавки за високі досягнення в праці за квітень та травень 2014р., суд встановив наступне.
Розмір надбавки за високі досягнення Позивачу було встановлено на підставі наказу № 29ф МГУ ДФС Центрального офісу з ОВП від 18.04.2014 № Про встановлення надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи на квітень-червень 2014 року» .

Тобто незважаючи, що вказана надбавка була встановлена на квітень-червень 2014р., Відповідачем провів виправлення в довідці про додаткові види грошового забезпечення від 19.07.2016р. № 422/14-23-10-05-5511 тільки за квітень-травень 2014р., при цьому , що в червні 2014 р. розмір надбавки становить 1 057 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з Офісу великих платників податків ДФС на користь Позивача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, суд встановив наступне ;

Згідно з вимогами ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як убачається з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 Кодексу законів про працю України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Так, відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (далі - Порядок) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з розрахункових листів відповідача у листопаді-грудні 2015 р. позивачу було нараховано заробітну плату у сумі 28 719 грн., а саме листопад 2015р. - 8 810 грн.( посадовий оклад 1 611 грн., надбавка за звання -135 грн., вислуга років (35% ) 611 грн., секретність ( 10%) 161 грн.. високі досягнення ( 50 % ) 1178грн., премія - 3 800 грн., компенсація сум податку 1 149 грн.) , грудень 2015р.- 19 909 грн. ( посадовий оклад 2014 грн., надбавка за звання -135 грн., вислуга років (35% ) 752 грн., секретність ( 10%) 200 грн.. високі досягнення ( 50 % ) 1450 грн., премія за грудень - 15 368,95 грн. )

Фактична кількість відпрацьованих днів складає 44 робочих дні (21 у листопаді 2015 р. та 23 у грудні 2015 р.) .

Тобто, розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 652 грн. 7 коп. (28 719 грн. /44 ).

Як вже зазначалося, звільнення позивача з займаної посади відбулося 31 грудня 2015 р., що підтверджується наказом від 14 грудня 2015 р. № 538-0, а остання частина грошового забезпечення (розрахунку при звільнення) була йому виплачена 01 березня 2016 р.

Отже, суд дійшов висновку, що несвоєчасна виплата грошового забезпечення позивача відбулася у період з 25 січня по 25 травня 2016 р.

Згідно з листом Мінсоцполітики від 20 липня 2015 р. № 10846/0/14-15/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік" у період з 01 по 31 січня 2016 р. було 19 робочих дні, у лютому 2016 р. - 21 робочий день.

Наведене свідчить, що час затримки розрахунку за період з 31 грудня 2015р. по 01 березня 2016 р. складає 40 робочих днів.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку на 40 днів складає 26 108 грн. (652 грн. 7 коп. (середньоденна заробітна плата) * 40 (кількість днів затримки).

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а відтак позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ міжрегіонального Головного управління ДФС- Центрального офісу з обслуговування великих платників в частині встановлення в березні 2016р. ОСОБА_1 - начальнику п`ятого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників - посадового окладу в розмірі 1 611 грн., та провести перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за грудень 2015 р. внаслідок чого виникла заборгованість з грошового забезпечення перед Офісом ВПП ДФС.

Зобов`язати Офіс великих платників податків ДФС здійснити донарахування ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014р.; матеріальної допомоги для оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2014р. в розмірі місячного грошового забезпечення; компенсації за невикористані відпустки - за 2004 рік у кількості 13 діб, за 2005 рік у кількості 6 діб, за 2011 рік у кількості 21 доба, за 2013р. 11 діб - всього 51 доба ; одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням грошового забезпечення на день звільнення та премії за грудень 2015р., додаткових видів грошового забезпечення з врахуванням посадового окладу в розмірі 2014 грн., а також відкликати грошовий атестат від 19.07.2016 № 33 та довідку про додаткові види грошового забезпечення від 19.07.2016р. № 422/14-23-10-05-5511 з ГУ ПФУ у Львівській області та направити уточнений атестат та довідку з врахуванням висновків суду.

Стягнути з Офісу великих платників податків ДФС на користь ОСОБА_1 донараховані суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014 р.; матеріальної допомоги для оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2014 р. в розмірі місячного грошового забезпечення; компенсації за невикористані відпустки - за 2004 рік у кількості 13 діб, за 2005 рік у кількості 6 діб, за 2011 рік у кількості 21 доба, за 2013р. 11 діб - всього 51 доба ; одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням грошового забезпечення на день звільнення та премії за грудень 2015 р., додаткових видів грошового забезпечення з врахуванням посадового окладу в розмірі 2014 грн. з урахуванням компенсації та індексації.

Стягнути з Офісу великих платників податків ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, а саме за період з 31 грудня 2015р. по 01 березня 2016 р в сумі 26 108 (двадцять вісім тисяч сто вісім гривень) з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 17 листопада 2017 року.

Суддя Гулкевич І.З.