Справа № 487/4316/17
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 487/4316/17

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Біцюк А.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді -Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 вересня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив поновити строки звернення до суду, визнати протиправними рішення Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради, викладене у відповіді № Д-5-2522-1/З від 28.07.2016 р. на його заяву від 18.07.2016 р., та зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату щорічної грошової допомоги відповідно до законодавства України у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком за 2016 рік з урахуванням виплаченої суми.

На обґрунтування клопотання про поновлення строку позивач зазначив, що з 2016 року знаходився в тяжкому фізичному та моральному стані, мав важкі захворювання та періодично перебував під наглядом лікарів. У зв'язку із цим протягом вказаного строку витрати на лікування створили для позивача тяжкі фінансові умови і через це він не міг звернутись за юридичною платною допомогою. Посилаючись на поважність причин пропуску звернення до суду із позовом, просив поновити йому строки звернення до суду.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 вересня 2017 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з позовом про визнання протиправним рішення Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 28.07.2016 року про відмову провести нарахування та виплату щорічної грошової допомоги за 2016 рік відмовлено. Позов ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання протиправним рішення від 28.07.2016 року про відмову провести нарахування та виплату щорічної грошової допомоги за 2016 рік залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, встановити строки звернення до суду, визнати протиправними рішення Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради, викладене у відповіді № Д-5-2522-1/З від 28.07.2016 р. на його заяву від 18.07.2016 р., та зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату щорічної грошової допомоги відповідно до законодавства України у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком за 2016 рік з урахуванням виплаченої суми.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Позивач надав клопотання про відкладення розгляду справи з підстав, що буде знаходитись на лікуванні, однак, жодного доказу з медичного закладу до суду не надав.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що як роз'яснив Київський апеляційний адміністративний суд в справі №750/1537/17, позивач, отримуючи разову допомогу до 5 травня, має всі підстави вважати, що державні органи діють у відповідності до вимог чинного законодавства і не може здогадуватись про порушення його права на момент отримання цієї допомоги. Виключно з отриманої письмової відповіді від управління, в якій наводяться мотиви та обґрунтування позиції органу соціального захисту населення, позивач може дізнатись про порушення його права.

28.07.2016 року Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради надіслало лист №Д-Б_2522/1/з, в якому відмовило позивачу у здійсненні перерахування та виплати разової допомоги до 5 травня. В цьому ж листі навели мотиви та обґрунтування такого рішення. Ці обставини свідчать про те, що лише 28.07.2016 року позивач ОСОБА_1 дізнався про можливе порушення його права. З того дня для нього розпочався шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду.

Так, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що клопотання позивача про поновлення строку на звернення до суду є безпідставним та не підлягає задоволенню, оскільки позивач мав усі правові підстави, щоб вчасно звернутись до суду з відповідним позовом у розумні строки, будь-яких перешкод у реалізації такого права матеріали справи, на думку суду першої інстанції, не містять, в зв`язку з чим позовні вимоги залишено без розгляду.

Судова колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно до ч.1, ч.2 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Судова колегія зазначає, що строк звернення до суду - це період часу, в межах якого особа може звернутися до адміністративного суду з позовною вимогою про захист своїх прав, свобод та інтересів.

Дотримання строку звернення до суду є однією із умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, а саме виписки із медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення № 1770 позивач ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 23.05.16 р. по 09.06.16 р. (а.с. 16), згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого терапевтичного відділення № 2563 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 08.08.16 р. по 26.08.16 р. (а.с. 15), відповідно до виписного епікризу № 14614 ОСОБА_1 знаходився на обстеженні та лікуванні в неврологічному відділенні клініки нейрохірургії та неврології ВМКЦ ПР з 19.09.2016 р. по 29.09.2016 р. (а.с. 14), згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення № 4223 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 21.12.16 р. по 06.01.17 р. (а.с. 13), згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення № 1077 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 24.03.17 р. по 12.04.17 р. (а.с. 12), згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого хірургічного відділення № 2530/360 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 26.07.17 р. по 14.08.17 р. (а.с. 4).

Судом першої інстанції не прийнято до уваги те, що позивач ОСОБА_1 за період з 23.05.2016 р. по 14.08.2017 р. шість разів перебував на амбулаторному стаціонарному лікуванні, а тому, на думку колегії суддів, не звернення позивача вчасно до суду відбулось з поважних причин.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при постановленні зазначеної ухвали про відмову в поновленні строку звернення до суду та залишення адміністративного позову без розгляду грубо порушено права позивача на звернення до суду за захистом його прав, свобод та інтересів, передбачених ст. 2 КАС України, а також ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист права людини і основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків...

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, тому її слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 199, 204, 205, 206, 211 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 вересня 2017 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик