Справа № 569/17233/17
Суддя: Харечко С.П.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 року м.Рівне

Рівненький міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Харечка С.П.

при секретарі - Левчук Д.О.

з участю представника позивача Тітковець Ж.В.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області до ОСОБА_2 про примусове видворення громадянки Російської Федерації ,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з адміністративним позовом до громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 про примусове видворення з території України звернувся представник Управління державної міграційної служби України в Рівненській області.

В обгрунтування позову вказують, що на виконання наказу МВС № 824 від 04.10.2017 та доручення ДМС України № Д-156/2.1-17 від 12.10.2017 про проведення на території області цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою "Мігрант" 09.11.2017 спільно з працівниками ГУНП в Рівненській області в АДРЕСА_1 встановлена громадянка Російської Федерації - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка з 09.09.2017 ухиляється від виїзду з держави після прийняття рішення щодо примусового повернення з України. ОСОБА_2 прибула на територію України 18.07.2013 по паспортному документу № НОМЕР_1 виданому 26.10.2011 УФМС Росії. 16.10.2013 року закінчився дозволений строк перебування громадянки Російської Федерації ОСОБА_2, проте іноземка вчасно не покинула територію України, оскільки не бажала залишити Україну і свідомо ухиляється від виїзду. Таким чином з вищезазначеної дати іноземка вважається такою, що знаходиться в державі Україна на нелегальному положенні. 08.08.2017 року ОСОБА_2 притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП за порушення правил перебування на території України. За наслідками розгляду протоколу на іноземку накладений штраф в розмірі 510 грн. та попереджено її про необхідність в добровільному порядку залишити територію України. 10.08.2017 року керуючись ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» головним спеціалістом Рівненського міського відділу УДМС України в Рівненській області ОСОБА_4 прийнято рішення про примусове повернення за межі України громадянки Російської Федерації ОСОБА_2 та зобов'язано її покинути територію України у термін до 08.09.2017 року. Повідомлення про прийняте рішення іноземка отримала 10.08.2017 року, в якому ОСОБА_2 під підпис була попереджена про необхідність залишити територію України не пізніше 08.09.2017 року. Вказують,що того ж дня іноземці роз'яснено, що у разі невиконання рішення про примусове повернення її буде видворено за межі України у примусовому порядку. Вказані рішення іноземкою не оскаржувалися і на даний час є чинними. Відповідно до доповідної записки головного спеціаліста Рівненського MB УДМС ОСОБА_4 від 09.11.2017 року ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1. Вказують, що іноземка офіційно ніде не працює, перебивається тимчасовими заробітками. Територію України не покинула і в державі перебуває на нелегальному положенні. Невиконання рішення про примусове повернення мотивує відсутністю коштів. Законні джерела існування в Україні у іноземки відсутні, підстав для подальшого її перебування на території держави не має. Фактично іноземка ухиляється від виїзду з території України. У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 ухиляється від виїзду з України після прийняття рішення про її примусове повернення і вчинені нею дії порушують порядок перебування іноземця на території України, УДМС України в Рівненській області вважає за необхідне прийняти рішення про видворення її в примусовому порядку за межі України як особу, яка добровільно не виконує рішення суб'єкта владних повноважень, у зв'язку з цим вони звернулись до суду із позовною заявою про проведення процедури видворення її в примусовому порядку за межі України.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в адміністративному позові, просить суд їх задоволити. Також представник позивача в судовому засіданні заявила клопотання про затримання та поміщення відповідачки до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України строком на 6 місяців і його примусового видворення з території України.

В судовому засіданні відповідач не заперечувала проти задоволення позовної вимоги про видворення, та вказала, що сама поїде за кордон, щоб виготовити документи, а потім повернеться до України. Також відповідач пояснила, що в неї в Україні є чоловік в якого є місце постійного проживання, тому просила суд не затримувати її.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За правилами частини шостої статті 6 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист в адміністративних справах, що і громадяни України.

Згідно з ч. 4 ст. 50 Кодексу адміністративного судочинства України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Судом встановлено, що на виконання наказу МВС № 824 від 04.10.2017 та доручення ДМС України № Д-156/2.1-17 від 12.10.2017 про проведення на території області цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою "Мігрант" 09.11.2017 спільно з працівниками ГУНП в Рівненській області в АДРЕСА_1 встановлена громадянка Російської Федерації - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка з 09.09.2017 ухиляється від виїзду з держави після прийняття рішення щодо примусового повернення з України.

ОСОБА_2 прибула на територію України 18.07.2013 року по паспортному документу № НОМЕР_1 виданому 26.10.2011 УФМС Росії.

16.10.2013 року закінчився дозволений строк перебування громадянки Російської Федерації ОСОБА_2, проте іноземка вчасно не покинула територію України, оскільки не бажала залишити Україну і свідомо ухиляється від виїзду.

Таким чином з вищезазначеної дати іноземка вважається такою, що знаходиться в державі Україна на нелегальному положенні.

08.08.2017 року ОСОБА_2 притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП за порушення правил перебування на території України. За наслідками розгляду протоколу на іноземку накладений штраф в розмірі 510 грн. та попереджено її про необхідність в добровільному порядку залишити територію України.

10.08.2017 року керуючись ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» головним спеціалістом Рівненського міського відділу УДМС України в Рівненській області ОСОБА_4 прийнято рішення про примусове повернення за межі України громадянки Російської Федерації ОСОБА_2 та зобов'язано її покинути територію України у термін до 08.09.2017 року. Повідомлення про прийняте рішення іноземка отримала 10.08.2017 року, в якому ОСОБА_2 під підпис була попереджена про необхідність залишити територію України не пізніше 08.09.2017 року.

Вказані рішення іноземкою не оскаржувалися і на даний час є чинними.

Відповідно до доповідної записки головного спеціаліста Рівненського MB УДМС ОСОБА_4 від 09.11.2017 року ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1.

Відповідно до частини 4 статті 30 Закону України Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України.

Згідно ч. 7 ст.183-7 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

Згідно Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №353/271/150 від 23 квітня 2012 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119, контроль за дотриманням іноземцями та особами без громадянства вимог законодавства здійснюють в межах своєї компетенції територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, до повноважень яких віднесено прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.

Особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Щодо відповідача, обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", та унеможливлюють примусове видворення за межі України не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, а позов таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Щодо клопотання про прийняття рішення про затримання та поміщення її до Волинського пункту тимчасово перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України строком на шість місяців і надати дозвіл на його примусове видворення з території України, то суд зазначає наступне.

Щоб надати дозвіл на затримання підставами повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець чи особа без громадянства, стосовного якого подано клопотання про затримання ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або є ризик його втечі.

Оскільки таких доказів позивачем суду не надано, крім того відповідач перебуває в зареєстровану шлюбі з ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-МЮ №535381 від 14.11.2003 року, який постійно проживає в АДРЕСА_1 тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9,11,17,18,71,94,160-163,183-5,186 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання про затримання громадянки Російської Федерації ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_4 та поміщення її до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України строком на 6 місяців - відмовити.

Адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області до ОСОБА_2 про примусове видворення громадянки Російської Федерації - задоволити.

Примусово видворити громадянку Російської Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 за межі України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Житомирського апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Харечко С.П.