Справа № 641/5735/17
Суддя: Григор'єв Б. П.
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Комінтернівський районний суд м.Харкова

Провадження № 2-а/641/177/2017 Справа №641/5735/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 листопада 2017 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Григор`єва Б.П.
при секретарі - Вакуленко Л.І.
розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 батальону № 1 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Денисова Дмитра Геннадійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати дії відповідача при винесенні постанови серії БР № 423433 від 21.08.2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ст. 122 ч.2 КУпАП незаконними, визнати постанову серії БР № 423433 про адміністративне правопорушення від 21.08.2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ст. 122 ч.2 КУпАП протиправною та скасувати її.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що винесена постанова не відповідає вимогам закону, оскільки постанова, яка є предметом оскарження, винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному, необ`єктивному і не всебічному розгляді справи про адміністративне правопорушення. Таким чином, позивач вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Відповідачем було порушено його право на захист, не надано час для підготовки до розгляду справи, не надано доказів, які підтверджували скоєння правопорушення, не був складений протокол. Відеозапис є неналежним доказом, оскільки про це не вказувалось ні в протоколі, ні в постанові.
Позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 122 КАС України.
Відповідач в судове засідання, надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що позов є безпідставним. Під час патрулювання 21.08.2071 року близько 09-00 було помічено транспортний засіб «Тойота «Рав 4» державний номер НОМЕР_1 , який біля регульованого пішохідного переходу розташованого по вул. Гагаріна, 64 проїхав не червоний сигнал світлофору та був зупинений згідно з ПДР. Весь процес спілкування з позивачем був зафіксований на нагрудний відео реєстратор поліцейського. Постанова винесена відповідно до вимог чинного законодавства є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. До заперечень надав DVD-диск з відеозаписом на якому є факт скоєння правопорушення позивачем.
Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та давши їм оцінку прившов до наступного.
Як вбачається з постанови серії БР № 423433 по справі про адміністративне правопорушення від 21.08.2017 року, о 09 годині 30 хвилин ОСОБА_1 керуючи автомобілем Toyota Rav 4 реєстраційний номер НОМЕР_2 , м. Кривий Ріг по вул. Гагаріна 64 на регульованому переході здійсним рух на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушим п. 8.7.3. ПДР України та був притягнений до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу на користь держави у розмірі 425,00 грн.
Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).
Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача не складався та постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена на місці вчинення правопорушення, що, як вважає позивач, свідчить про недотримання процедури притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.255 КУпАП (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, зі змінами, внесеними Законом № 596-VІІ від 14.07.2015 року) у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) (частина перша статті 44, статті 44-1, 46-1, 46-2, 51, 51-2, 92, частина перша статті 106 1, стаття 106-2, частини четверта і сьома статті 121, частини третя і четверта статті 122, статті 122-2, 122-4, 122-5, частини друга і третя статті 123, стаття 124, частина четверта статті 127, статті 127-1, 130, частина третя статті 133, стаття 135-1, стаття 136 (про порушення на автомобільному транспорті), стаття 139, частина четверта статті 140, статті 148, 151, 152, 154, 155, 155-2 - 156-2, 159, 160, 162 - 162-3, 164 - 164-11, 164-15, 164-16, 165-1, 165-2, 166-14 - 166-18, 172-4 - 172-9, 173 - 173-2, 174, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, 178 - 181-1, 181-3 - 185-2, 185-4 - 185-9, 186, 186-1, 186-3, 186-5 - 187, 188-28, 188-47, 189 - 196, статті 204-1, 206-1, 212-6, 212-7, 212-8, 212-10, 212-12, 212-13, 212-14, 212-19, 212-20).
Частиною 1 статті 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, як, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (у т.ч., статті 124-1 - 126).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно зі ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238), частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.
Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року № 1408/27853 (далі по тексту Інструкція № 1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.
Згідно з п.п.1, 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП, яке передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполученняза місцем його вчинення визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.
В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.
Разом з тим, зміни до ст. 258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція № 1395, якою урегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України. Вказаним нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.
Отже, приписи рішення Конституційного Суду України по справі № 1-11/2015 від 26.05.2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-VІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху та вищевказаною Інструкцією щодо надання права органам Національної поліції України виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
З огляду на викладене, суд вважає, що нескладення протоколу про адміністративне правопорушення не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке утворює самостійну підставу для скасування постанови, винесеної за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Разом з тим, суд не заперечує наявності у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу, зазначає, що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення та дотримання процедури притягнення до адміністративної відповідальності.
У відповідності до п.1 розділу ІІ Інструкції № 1395 протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння у разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення підписується також цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться відповідний запис, який засвідчується підписами двох свідків.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
Таким чином, протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.
При цьому, суд відмічає, що в оскаржуваній постанові мається підпис позивача щодо роз*яснення йому положень ст.ст.307,308 КУпАП, прав, передбачених статтею 268 КУпАП, а також права, порядку і строків оскарження постанови згідно зі ст.ст.287-289 КУпАП.
Згідно зі ст. 31 Закону України Про Національну поліцію полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.
З оглянутого судом відеозапису нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції, судом встановлено, що позивач керуючи автомобілем «Toyota «Rav 4» на врегульованому пішоходному переході проїхав на червовий сигнал світлофору, після чого був зупинений працівниками поліції.
Отже, враховуючи, що позивачем порушено вимоги Правил дорожнього руху, відповідач правомірно притягнув його до відповідальності.
Справа про адміністративне правопорушення розглянута та спірна постанова прийнята відповідачем в присутності позивача, якому роз`яснювалися його права передбачені законом, оскаржувана постанова підписана позивачем без зауважень. До постанови долучені пояснення позивача, в яких він зазначив, що на червоне світло він не проїжджав, однак надані пояснення спростовуються відеозаписом наданим відповідачем, де чітко вбачається, що позивач порушив правила дорожнього руху. Суд розцінює надані пояснення як бажання позивача уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.
За своїм змістом оскаржувана постанова відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкції ч.1 ст.122 КУпАП.
Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Поліцейський, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, залежно від установлених обставин зазначає у рішенні про наявність або відсутність вини конкретної особи у його вчиненні та за результатами розгляду справи по суті на підставі статті 247 КУпАП приймає рішення щодо закриття справи про адміністративне правопорушення у зв*язку із закінченням строків, передбачених статтею 38 КУпАП.
Таким чином, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.
За нормами ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач як суб*єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростували свідчення позивача про порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності, однак такі докази в матеріалах справи відсутні.
Враховуючи, що обов*язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд вважає, що ним доведено належними та допустимими доказами факт дотримання ним процедури притягнення до адміністративної відповідальності та факт скоєнння правопорушення позивачем, а тому спростовуються пояснення позивача.
На підставі викладеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 8, 17,33, 71, 86, 94,158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 батальону № 1 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Денисова Дмитра Геннадійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити в повному обсязі.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова, шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги.
Суддя - Б. П. Григор`єв