Справа № 806/2317/17
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року м.Житомир справа № 806/2317/17

категорія 8.3.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черняхович І.Е.,

секретар судового засідання Господарчук І.В.,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.08.2017 №, №, №, №, рішення від 04.08.2017 № та вимогу про сплату боргу від 04.08.2017 №Ф - ,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (т. 1 а.с. 42-43) просить визнати протиправним (недійсним) та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.08.2017 № №, №, №, №, рішення Головного управління ДФС у Житомирській області від 04.08.2017 №, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.08.2017 №Ф - .

В обґрунтування позову зазначає, що оскаржувані рішення податкового органу прийняті на підставі висновків акту перевірки, які не відповідають дійсним обставинам та суперечать вимогам податкового законодавства.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову з підстав, викладених в письмових запереченнях.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та заперечення представника відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) перебуває на податковому обліку в Чуднівській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області, основний вид діяльності - 46.32 оптова торгівля м'ясом та м'ясними продуктами.

На підставі наказу №648 від 05.05.2017 про проведення перевірки, направлень ГУ ДФС в Житомирській області від 22.05.2017 №932 та №933 у період із 22 травня 2017 року по 02 червня 2017 року було проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період із 01.01.2014 по 31.12.2016, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення, сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період із 01.01.2014 по 31.12.2016.

За результатом перевірки складено Акт №286/06-30-13-02/ від 19.06.2017 (далі - Акт перевірки, а.с. 15-35).

На підставі висновків акту перевірки Головним управлінням ДФС в Житомирській області сформовано:

- податкове повідомлення - рішення № від 04.08.2017, яким визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору та пені в загальній сумі 5240,15 грн (за податковим зобов'язанням в сумі 3003 грн, за штрафними (фінансовими санкціями) 1788,75 грн, пеня - 448,40 грн) (т. 1 а.с. 9);

- податкове повідомлення - рішення № від 04.08.2017, яким визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платників податку інших ніж заробітна плата, пені податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені в загальній сумі 62882,59 грн (основний платіж - 36037 грн, штрафна санкція - 21464,75 грн, пеня - 5380,84 грн);

- податкове повідомлення - рішення № від 04.08.2017, яким збільшено суму грошове зобов'язання за платежем - військовий збір в сумі 27319 грн (за податковим зобов'язанням 21855 грн, штрафна санкція 5464 грн);

- податкове повідомлення - рішення № від 04.08.2017, яким збільшено суму грошове зобов'язання за платежем - податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 327825 грн: (за податковими зобов'язаннями - 262260 грн, за штрафними санкціями - 65565 грн ( т. 1 а.с. 12);

- рішення № від 04.08.2017 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно нарахованого єдиного внеску, яким визначено штрафні санкції в розмірі 6636,18 грн;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 04.08.2017 зі сплати єдиного внеску, згідно якої загальна сума недоїмки в сумі 66361,78 грн (т. 1 а.с. 44).

Судом, при перевірці юридичної та фактичної обґрунтованості обставин та мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено наступне.

Щодо правомірності винесення податкового повідомлення - рішення № від 04.08.2017, яким позивачу збільшено суму грошове зобов'язання за платежем - податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 327825 грн.

В Акті перевірки вказано: "Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності та відображених в колонках 4, 5, 6 рядка 2 розділу 1, Ф2 "Розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності" до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік та додатку Ф2 "Розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів отриманих самозайнятою особою" до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік "Вартість документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю" встановлено їх завищення на загальну суму 1456999 грн, в т.ч. за 2016 рік - 1456999 грн". (т. 1 а.с. 20)

Зазначено, що надані до перевірки акти закупівлі великої рогатої худоби у населення на загальну суму 1394838 грн, не містять наступних реквізитів: підпису особи - продавця, суму виплачених коштів та підпис продавця про отримання даних коштів, а отже зазначені акти закупівлі не можуть бути належними документами, які відображають сутність господарської операції.

Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що вказані недоліки були усунені ще до закінчення перевірки, однак перевіряючі не взяли це до уваги.

В матеріалах адміністративної справи містяться належним чином завірені копії актів на закупівлю тварин у населення та копії видаткових касових орденів, в яких містяться всі необхідні реквізити, зокрема підпис продавця, відмітка про отримання коштів та підпис продавці про отримання коштів у вказаній сумі. (т. 1 а.с. 47-132)

Крім того, в Акті перевірки вказано, що ФОП ОСОБА_1 проведено придбання великої рогатої худоби в сумі 62161 грн у фізичних осіб, які на дату придбання ВРХ рахувались померлими, а саме: акт від 22.11.2016 ОСОБА_2, помер у 2012 році, у якого проведено закупівлю 8 бичків вартістю 30360 грн; акт від 29.11.2016 ОСОБА_3, помер у 2015 році, проведено закупівлю 8 бичків вартістю 31801 грн (т. 1 а.с. 21).

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що вказана ВРХ придбавалась у спадкоємців померлих. В матеріалах справи знаходиться копія інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру тварин яка підтверджує інформація про наявність зареєстрованої за господарствами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 великої рогатої худоби в кількості 16 голів (8 биків за господарством ОСОБА_2 та 8 биків за господарством ОСОБА_3.), яка була продана фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 228-229, 230-231).

В Акті перевірки вказано: на не підтвердження зняття коштів по банківських виписках і банківських рахунках фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 у дати закупівлі тварин у населення.

Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що розрахунок за придбану велику рогату худобу здійснювався в готівковій формі та відмітив, що позивач є фізичною особою підприємцем, а тому може не дотримуватись касової дисципліни.

Суд вважає помилковим твердження представника відповідача про відсутність коштів на рахунках позивача, оскільки з наявних в матеріалах справи банківських документів вбачається наявність та рух коштів на рахунку ОСОБА_1. (т. 2 а.с. 6-48)

Представник позивача зазначив, що придбана у населення ВРХ була в подальшому реалізована, що підтверджується банківськими виписками (т. 2 а.с. 10-50).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

177.4.1 витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

177.4.2 витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

177.4.3 суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

177.4.4 інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску, яким є і позивач, зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з п.2 ч.1 ст.7 Закону передбачає, що базою нарахування єдиного внеску для позивача є сума доходу (прибутку), отриманого від його діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Частиною 11 статтею 8 цього Закону визначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1, ч.3 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" максимальна величина бази нарахування єдиного соціального внеску максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює 17 розмірам прожиткового мінімуму працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний соціальний внесок.

Таким чином, сума чистого оподатковуваного доходу є об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та одночасно базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування для позивача, яка не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток), та більшою за встановлену п.4 ст.1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" максимальну величину бази нарахування єдиного внеску.

Перевіркою встановлено, що згідно з поданою декларацією про майновий стан та доходи за 2016 рік №926833198 від 27.01.2017 загальна сума чистого доходу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 становила 26555,53 грн., тоді як за даними перевірки - 1483554,53 грн., розбіжність 1456999грн. (т.1, а.с.21 на звороті); загальна сума витрат за декларацією 3171044,47 грн., за даними перевірки 1714045,47 грн., розбіжність -1456999 грн.

Як вбачається із змісту п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України при визначенні об'єкту оподаткування фізична особа-підприємець повинна документально підтвердити витрати, пов'язані з її господарською діяльністю.

Бухгалтерський облік, згідно зі ч.2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-XIV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон), є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

У відповідності до частини 1 і 2 статті 9 Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (абз. 11 ст. 1 Закону).

У постанові Верховного суду України від 15.12.2015 у справі №2а-11574/12/2670 визначено, що формальні недоліки у первинних документах, а також недоліки, зумовлені дефектами правового статусу особи, що їх видала, мають оцінюватися у сукупності з іншими обставинами. Перевагу варто надавати реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту, а не оформленню такої операції. У свою чергу, реальність господарської операції визначається фактом руху активів та зміною стану зобов'язань суб'єкта господарювання, а не повноваженнями осіб зі складання первинних документів, що засвідчують здійснення господарської операції.

Враховуючи, що у даному випадку судом не встановлено обставин, що виключають можливість віднесення до складу витрат вартості придбання позивачем ВРХ, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів контролюючого органу про завищення позивачем витрат на суму 1456999 грн, що враховують при визначенні об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Беручи до уваги викладене у сукупності, суд вважає, що висновки відповідача про порушення позивачем вимог пункту 177.2, підпункту 177.4.1 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України є необґрунтованим та спростовуються доказами, наявними у матеріалах справи.

З огляду на викладене, суд вважає, що податкове повідомлення- ішення від 04.08.2017 № є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку вимозі про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 04.08.2017 №Ф- та Рішенню про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 04.08.2017 №, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що висновок контролюючого органу про наявність у позивача недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 66361,78 грн ґрунтується на висновках про заниження позивачем задекларованого показника чистого оподатковуваного доходу в розмірі 1456999 грн внаслідок включення до складу витрат вартості ВРХ, придбання якої документально не підтверджено.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно частини 11 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Отже, базою нарахування єдиного внеску для позивача є сума чистого оподатковуваного доходу за рік, визначена відповідно до положень Податкового кодексу України.

Враховуючи те, що у ході судового розгляду висновки контролюючого органу про завищення ФОП ОСОБА_1 витрат на суму 1456999 грн та заниження чистого оподатковуваного доходу не знайшли свого підтвердження, оскаржувані вимога про сплату боргу (недоїмки) від 04.08.2017 №Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 04.08.2017 № є протиправними та підлягають скасуванню.

Крім того, відповідно до п. 16.1 підрозділу 10 перехідних положень Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Враховуючи те, що при збільшенні грошового зобовязання за платежем - військовий збір відповідач виходив із висновку про завищення ФОП ОСОБА_1 валових витрат в сумі 1456999 грн, а під час розгляду справи дана обставина була спростована наявними в матеріалах справи доказами, суд вважає протиправним податкове повідомлення - рішення від 04.08.2017 №.

Щодо правомірності винесення податкового повідомлення - рішення № від 04.08.2017, яким визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку інших, ніж заробітна плата, пені в загальній сумі 62882,59 грн (т. 1 а.с. 9).

В Акті перевірки зазначено: "В порушення пп. 165.1.24 п. 165.1 ст. 165 ФОП ОСОБА_1 в 2016 р. не проведено нарахування та утримання, як податковим агентом, податку з доходів фізичних осіб при придбанні великої рогатої худоби у громадянина ОСОБА_4 в сумі 200206 грн для проведення перевірки станом на 19.06.2017 не надано довідки сільської, селищної, міської ради за місцем проживання громадянина, що підтверджують, самостійне вирощування, розведення, відгодівлю продукції тваринництва, сума податку з доходів фізичних осіб становить 36037 грн" (т. 1 а.с. 24 на звороті).

Відповідно до пп.14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу;

Згідно вимог пп. 165.1.24 п. 165.1 ст. 165 ПК України, доходи, отримані від продажу власної сільськогосподарської продукції, що вирощена, відгодована, виловлена, зібрана, виготовлена, вироблена, оброблена та/або перероблена безпосередньо фізичною особою на земельних ділянках, наданих їй у розмірах, встановлених Земельним кодексом України для ведення:

При продажу власної продукції тваринництва груп 1 - 5, 15, 16 та 41 УКТ ЗЕД, отримані від такого продажу доходи не є оподатковуваним доходом, якщо їх сума сукупно за рік не перевищує 100 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року. Такі фізичні особи здійснюють продаж зазначеної продукції без отримання довідки про наявність земельних ділянок.

У разі коли сума отриманого доходу перевищує встановлений цим підпунктом розмір, фізична особа зобов'язана падати контролюючому органу довідку про самостійне вирощування, розведення, відгодовування продукції тваринництва, що видається у довільній формі сільською, селищною або міською радою за місцем податкової адреси (місцем проживання) власника продукції тваринництва. Якщо довідкою підтверджено вирощування проданої продукції тваринництва безпосередньо платником податку, оподаткуванню підлягає дохід, що перевищує 100 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Якщо таким платником податку не підтверджено самостійне вирощування, розведення, відгодовування продукції тваринництва, доходи від продажу якої він отримав, такі доходи підлягають оподаткуванню на загальних підставах.

Судом безспірно встановлено, що позивач є покупцем ВРХ, а ОСОБА_4 продавцем.

Представником відповідача в судовому засіданні не спростовано твердження представника позивача, що під час перевірки не досліджувалось дотримання податкового законодавства по сплаті податків ОСОБА_4, не було проведено жодної зустрічної звірки з даного питання.

Окрім того, суд відмічає, що відповідач при формування висновку про порушення позивачем вимог пп.165.1.24 п. 165.1 ст. 165 ПК України виходив виключно з того, що не надано довідки сільської, селищної, міської ради за місцем проживання громадянина, що підтверджують, самостійне вирощування, розведення, відгодівлю продукції тваринництва.

Отже, відсутність ВРХ у ОСОБА_4 є лише припущенням відповідача, яке не підтверджене жодним документом.

Разом з тим, в матеріалах справи містяться копії реєстрів наявності ідентифікованих і зареєстрованих тварин в Реєстрі тварин. Вид тварин: ВРХ та інформаційні довідки з Єдиного державного реєстру тварин в яких міститься інформація про наявність зареєстрованої за господарством ОСОБА_4 великої рогатої худоби в кількості 112 голів (т. 1 а.с. 184, 195-198).

Суд вважає, що відсутність або ненадання певних документів під час перевірки не може бути підставою для відмови у їх оцінці під час судового розгляду справи, адже положення статей 11, 71, 86 Кодексу адміністративного судочинства України зобов'язують суд вжити заходів, необхідних для з'ясування всіх обставин у справі, запропонувати сторонам подати докази на підтвердження своєї правової позиції, у разі необхідності витребувати докази з власної ініціативи, всебічно, повно та об'єктивно оцінити наявні у справі докази тощо.

При цьому суд не може обмежити право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги (зокрема щодо законності сформованих показників витрат), поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки, позаяк процедура збору доказів у судовому процесі не обмежена проведенням податкової перевірки. Суд не може не прийняти до уваги окремі докази лише з тих підстав, що контролюючий орган заперечує щодо факту пред'явлення їх до перевірки,

Суд вважає, що право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як безпосередньо під час податкового контролю, так і на стадії оскарження рішень контролюючого органу в суді.

Беручи до уваги викладене у сукупності, суд вважає, що висновки відповідача про порушення позивачем вимог пункту 177.2, підпункту 177.4.1 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України є необґрунтованим та спростовуються доказами, наявними у матеріалах справи.

З огляду на викладене, суд вважає, що податкове повідомлення рішення від 04.08.2017 № є протиправною, а тому підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення - рішення № від 04.08.2017, яким визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору та пені в загальній сумі 5240,15 грн (за податковим зобов'язанням в сумі 3003 грн, за штрафними (фінансовими санкціями) 1788,75 грн, пеня - 448,40 грн) (т. 1 а.с. 9) суд відмічає наступне.

Об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 ПК України (п.п. 1.2 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу), зокрема: для резидента- це загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України. Ставка збору становить 1.5 відсотки від об'єкта оподаткування.

В Акті перевірки зазначено, що ФОП ОСОБА_1 не проведено нарахування та утримання, як податковим агентом, військового збору при придбанні ВРХ у громадянина ОСОБА_4 в сумі 200206 грн.

Враховуючи те, що у ході судового розгляду висновки контролюючого органу про неможливість самостійного вирощування великої рогатої худоби ОСОБА_4 сформовані виключно на здогадах перевіряючих, які непідтверджені жодними доказами, оскільки довідка сільської ради, яка б підтвердила чи спростувала даний факт в матеріалах перевірки відсутня, суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення- рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідачем по суті не надано в порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст.71 КАС України, будь-яких належних та допустимих доказів, не доведено наявності обставин та підстав, які б відповідно до вищезгаданих положень податкового законодавства та законодавства з питань бухгалтерського обліку унеможливлювали формування позивачем спірних сум податкових вигод за вищезгаданими операціями, які б свідчили про нездійснення спірних операцій та юридичну дефектність первинних документів за спірними операціям та не доведено непереборних обставин, які б унеможливлювали надання цих документів під час розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в даному випадку, в порядку виконання обов'язку передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідачем не доведено законності та обґрунтованості спірного рішення, у зв'язку з чим та виходячи з положень п.1 ч. 2 ст. 162 та ч. 2 ст. 11 КАС України позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1. ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем надано докази сплати судового збору в сумі 4962,65 грн, що підтверджується квитанцією №147 від 21.08.2017.

Враховуючи обґрунтованість позовних вимог та приписи ст. 94 КАС України, суд приходить до висновку про необхідність відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області сплачений позивачем судовий збір за подання цього позову в сумі 4962,65 грн.

Керуючись статтями 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення від 04.08.2017 № № на загальну суму

5240,15 грн;

- податкове повідомлення-решення від 04.08.2017 № на суму 62882,59

грн;

- податкове повідомлення-рішення від 04.08.2017 № на суму 27319,00

грн;

- податкове повідомлення-рішення від 04.08.2017 № на суму 327825,00

грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом

доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску

від 04.08.2017 № на суму 6636,18 грн;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.08.2017 № Ф- на суму

66316,78.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 4962,65 грн.

Постанова набирає зак онної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя І.Е.Черняхович

Повний текст постанови виготовлено: 16 листопада 2017 р.