Справа № 352/283/16-а
Суддя: Хоминець М. М.
Дата ухвалення: 2017-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 352/283/16-а
Провадження № 2-а/352/8/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Кукули О.С.

позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Старокривотульської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_5, про визнання нечинними актів земельної комісії сільської ради та рішень сільської ради, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 у лютому 2016 р. звернувся в суд з позовом до відповідача Старокривотульської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області про визнання нечинними актів земельної комісії сільської ради та рішень сільської ради, у якому просив визнати нечинними: 1) акт земельної комісії сільської ради № 20 від 19.10.2012 р.; 2) акт земельної комісії від 20.12.2013 р.; 3) рішення сільської ради № 41-15/2013 від 26.12.2013 р.; 4) рішення сільської ради № 32-17/2014 від 01.04.2014 р.

Ухвалою суду від 09.08.2016 р. до участі в справі залучено ОСОБА_5 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що 19.10.2012 р. з ініціативи сільського голови с. Старі Кривотули ОСОБА_6 був складений акт земельної комісії № 20 щодо ніби то самовільного зайняття його матірю ОСОБА_7 земельної ділянки ОСОБА_5 Оскаржуваний акт є нечинним, оскільки складений з використанням неправдивих відомостей, з порушенням норм закону та за відсутності повноважень на складення такого акту. 20.12.2013 р. земельна комісія сільської ради ніби то провела виїзд на місце з метою укладення акту погодження меж земельної ділянки, про що складено другий оскаржуваний акт, який містить неправдиві відомості, у звязку з чим має бути визнаний нечинним. Незаконним також є рішення сільської ради № 41-15/2013 від 26.12.2013 р., яким затверджено акт земельної комісії від 20.12.2013 р. про обмір земельної ділянки для ведення ОСГ ОСОБА_5, яким останньому було створено сприятливі умови для подальшого виготовлення технічної документації та оформлення права власності на земельну ділянку. Останнім оскаржуваним рішенням № 32-17/2014 від 01.04.2014 р. затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення в натурі меж земельної ділянки площею 0,3685 га для ведення ОСГ ОСОБА_5, у власність останньому передано земельну ділянку площею 0,3685 га для ведення ОСГ по вул. І. Франка в с. Красилівка Тисменицького району Івано-Франківської області з кадастровим номером :01:004:0459. Вказане рішення прийняте без погодження меж із суміжним землекористувачем, яким є позивач, внаслідок чого до ОСОБА_5 перейшла частина земельної ділянки, яка належить позивачу.

Представник відповідача ОСОБА_4 подав суду заяву про закриття провадження у даній адміністративній справі, яку підтримав у судовому засіданні, посилаючись на те, що оскаржувані позивачем акти та рішення приймались земельної комісією сільської ради і органом місцевого самоврядування на врегулювання земельного спору, що існує між позивачем та третьою особою ОСОБА_5 Останній на даний час є власником суміжної з позивачем земельної ділянки площею 0,3685 га для ведення ОСГ з кадастровим номером :01:004:0459 по вул. І. Франка в с. Красилівка Тисменицького району Івано-Франківської області. У звязку з наявністю спору про право просив закрити провадження в адміністративній справі, оскільки спір не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Вислухавши позивача та його представників, які просили відмовити у задоволенні клопотання відповідача, посилаючись на те, що є ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2016 р. у даній справі, якою підтверджено наявність саме адміністративного спору, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання відповідача та закриття провадження у даній адміністративній справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Встановлено, що позивач оскаржує два акти земельної комісії сільської ради та два рішення відповідача Старокривотульської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, а саме: 1) акт земельної комісії сільської ради № 20 від 19.10.2012 р.; 2) акт земельної комісії від 20.12.2013 р.; 3) рішення сільської ради № 41-15/2013 від 26.12.2013 р. «Про затвердження акту земельної комісії»; 4) рішення сільської ради № 32-17/2014 від 01.04.2014 р. «Про передачу земельної ділянки у власність» (а.с.72-75).

Оскаржувані позивачем акти та рішення приймались земельної комісією сільської ради і органом місцевого самоврядування на врегулювання земельного спору, що існує між позивачем та третьою особою ОСОБА_5 Останній згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.04.2014 р. є власником земельної ділянки площею 0,3685 га для ведення ОСГ з кадастровим номером :01:004:0459 по вул. І. Франка в с. Красилівка Тисменицького району Івано-Франківської області (а.с.198). Право власності ОСОБА_5 на вказану земельну ділянку належно зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом від 15.04.2014 р. (а.с.199).

Позивач посилається на те, що вказана земельна ділянка передана у власність ОСОБА_5 без погодження меж з ним як суміжним землекористувачем, внаслідок чого до ОСОБА_5 перейшла частина земельної ділянки, якою користується позивач.

З урахуванням викладеного, з огляду на те, що спір у даній справі стосується земельної ділянки площею 0,3685 га для ведення ОСГ, щодо якої приймались оскаржувані позивачем акти земельної комісії сільської ради та рішення сільської ради, які є ненормативними актами індивідуальної дії, одноразового застосування, що вичерпали свою дію фактом їх виконання після передачі земельної ділянки у власність, суд вважає, що вказаний спір має вирішуватись у порядку цивільного судочинства.

Саме до цього зводиться правова позиція, що міститься в постанові Верховного Суду України від 26.01.2016 р. у справі № 21-3367а15, яка увідповідності з вимогами ч.1 ст.244-2 КАС України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Згідно вказаної правової позиціїу разі прийняття субєктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок в оренду, у власність (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Щодо посилання сторони позивача на наявність ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2016 р. у даній справі (а.с.57-59), якою підтверджено наявність саме адміністративного спору, суд зазначає, що апеляційний суд прийшов до такого висновку з огляду на відсутність у матеріалах справи станом на травень 2016 р. доказів того, що земельна ділянка обтяжена відповідними документами, які посвідчують право власності на земельну ділянку та підтверджують його державну реєстрацію.

За таких обставин суд дійшов висновку про закриття провадження у даній адміністративній справі на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України, згідно якого суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі наведеного, відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України, керуючись ст.ст. 158-160, 165 КАС України, суд

у х в а л и в :

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Старокривотульської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_5, про визнання нечинними актів земельної комісії сільської ради та рішень сільської ради у звязку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції до Львівського апеляційного адміністративного суду подається протягом пяти днів з дня проголошення через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або згідно з ч.3 ст.160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуюча М.М.Хоминець