Справа № 701/847/17-а
Суддя: Калієвський І. Д.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №701/847/17-а
Провадження №2-а/701/35/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2017 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - І.Д. Калієвського

за участю секретаря - О. О. Брітан

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, представника позивача: ОСОБА_2 до Нестерівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивачки звернувся до відповідача та третьої особи із позовом про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

На підставу своїх вимог спирається на те, щовідповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого завідуючою Маньківською Державною нотаріальною конторою 10 червня 1998 року ОСОБА_1 належить на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 Вказаний будинок та господарські споруди позивачка успадкувала після смерті свого батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2. Даний будинок був розміщений на земельній ділянці 0,84 га., яка була закріплена за покійними батьками згідно Генерального плану с. Нестерівка та оброблялася ними, а після їх смерті - позивачкою. Відповідно до п. 7 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Частини 1 та 2 ст. 120 ЗК України передбачає, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Використовуючи дане право, позивачка 22.03.2017 року звернулась до відповідача із заявою про надання їй дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо виділення в натурі на місцевості земельної ділянки розміром 0,2500 га., у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,5900 га., у власність для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності по АДРЕСА_1 у зв'язку із набуттям права власності на житловий будинок та господарські споруди після смерті її батька. Відповідно до ч. 3 ст. 121 Земельного кодексу України, розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв'язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим). Однак, відповідач, всупереч вищевказаних норм законодавства 7 квітня 2017 року прийняв рішення №13-10/VII яким взагалі відмовляє позивачці у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо виготовлення такої документації посилаючись на те, що за її батьком рахувалась земельна ділянка розміром 0,49 га. Натомість, відповідач приймає рішення №13-7/VII яким надає дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель не наданих у власність та у користування в межах села ОСОБА_3 жителю АДРЕСА_2 площею 0,32 га., для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1, тобто на присадибній земельній ділянці покійного батька позивачки. Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Приймаючи таке рішення відповідач не врахував вимоги ч. 7 ст. 118, п. п. б, г ч. 1 ст. 121 ЗК України та ст.ст. 13, 14 Конституції України де позивачці гарантується право на отримання у приватну власність землі для ведення особистого селянського господарства, будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна земельна ділянка). Таке рішення перешкоджає отримати Позивачці у приватну власність земельної ділянки для вказаних потреб, у з'язку з чим представник позивача змушений звернутись з даною позовною заявою до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі..

Представник Нестерівської сільської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 заперечував на задоволення вимог позивача.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого завідуючою Маньківською Державною нотаріальною конторою 10 червня 1998 року ОСОБА_1 належить на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Вказаний будинок та господарські споруди позивачка успадкувала після смерті свого батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до п. 7 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Частини 1 та 2 ст. 120 ЗК України передбачає, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Як зазначає позивачка в своїх позовних вимогах вона використовуючи дане право, 22.03.2017 року звернулась до відповідача із заявою про надання їй дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо виділення в натурі на місцевості земельної ділянки розміром 0,2500 га., у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,5900 га., у власність для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності по АДРЕСА_1 у зв'язку із набуттям права власності на житловий будинок та господарські споруди після смерті її батька (а.с.13).Судом встановлено, що 7 квітня 2017 року Нестерівська сільська рада прийняла рішення №13-10/VII яким відмовила позивачці у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо виготовлення такої документації посилаючись на те, що за її батьком рахувалась земельна ділянка розміром 0,49 га (а.с.15). Також судом встановлено, що на даній сесії прийнято рішення №13-7/VII яким надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель не наданих у власність та у користування в межах села ОСОБА_3 жителю АДРЕСА_2 площею 0,32 га., для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1.

Тобто,як вважає позивачка та її представник, на присадибній земельній ділянці покійного батька позивачки, тому згідно позовних вимог вона просить скасувати дані рішення відповідача та зобов"язати останнього розглянути її заяву від 22.03.2017 року та зобов"язати Нестерівську сільку раду прийняти рішення про задоволення її вимог викладених в заяві від 22.03.2017 року згідно розмірів земельних ділянок вказаних нею в заяві..

Проте суд не може повністю погодитися з позицією позивачки, оскільки в судовому засіданні було встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами факт того, що в користуванні покійного батька ОСОБА_4 знаходилася земельна ділянка в розмірі 0,49 га, а не 0,84 як зазначає позивачка.

Даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.06.1998 року (а.с.7) згідно якого вбачається, що житловий будинок який успадкувався позивачкою знаходиться на присадибній земельній ділянці розміром 4900 кв.м., тобто 0,49 га.

Відповідно до витягу з рішення від 12.04.1994 року Нестерівської сільської ради "Про передачу земельних ділянок у приватну власність та користування" вбачається, що ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку розміром 0,49 га., але як встановлено в судовому засіданні правом приватизації за життя ОСОБА_4 не скористався і дана земельна ділянка перебувала у його користуванні до його смерті.

Згідно картки об"єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки (форма1) вбачається, що позивачка як спадкоємець користується земельно. ділянкою розміром 0,49 га., яка складається з 0,25 га -для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та 0,24 га - для ведення особистого селянського господарства (а.с.60-61) Дані розміри земельних ділянок підтверджуються також відомостями погосподарської звірки станом на 13.01.2014 р.(а.с.62-64).

Згідно даних погосподарських книг за 1986-1990 роки вбачається, що у користуванні ОСОБА_4 перебувала земельна ділянка розміром 0,39 га, а згідно книги за 1996-2000 роки - 0,49 га.

Також не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні і твердження позивачки проте, що її батько та вона особисто користувалися земельною ділянкою розміром 0,32 га на яку згідно рішення сесії Нестерівської ради від 7 квітня 2017 року за №13-7/VII гр. ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки відповідно до витягу з рішення від 11.03.1994 року Нестерівської сільської ради "Про передачу земельних ділянок у приватну власність та користування" вбачається, що дана земельна ділянка розміром 0,32 га була передана в 1994 р. гр. ОСОБА_5, яка і користувалася даною ділянкою на постійній основі до 07.04.2017 року, тобто до моменту винесення рішення №13-7/VII. Заява гр. ОСОБА_5 про відмову від даної земельної ділянки була розглянута та взята до уваги, що підтверджується протоколом (а.с.54-55).

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Проаналізувавши вищевикладене суд приходить до висновку, що даний адміністративний позов підлягає до часткового задоволення , а саме: в частині визнання рішення Нестерівської сільської ради Маньківського району Черкаської області від 7 квітня 2017 року №13-10/VII щодо відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою протиправним та його скасуванням та в частині вимог щодо зобов'язання відповідача на найближчій сесії розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.03.2017 року про надання їй дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо виділення в натурі на місцевості земельної ділянки із земель комунальної власності по АДРЕСА_1, Маньківського району, Черкаської області у зв'язку із набуттям права власності на житловий будинок та господарські споруди після смерті її батька - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки відповідачем при прийнятті рішення №13-10/VII порушено її право передбачене ст.120 ЗК України.

Позовні вимоги в частині визнання рішення від 7 квітня 2017 року №13-7/VII протиправним та його скасування задоволенню не підлягають, оскільки дані вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи та були дослідженні в судовому засіданні.

Позовні вимоги в частині зобов"язання відповідача надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо виділення в натурі земельних ділянок також не підлягають до задоволення, оскільки суд не впраі виходити за межі своїх повноважень при розгляді даної категорії справ.

Керуючись ст. ст. 11, 17, 18, 19, 71, 86, 105, 159, 160-163 КАС України, , ст. ст. 12, 118,121, 122, 123 ЗК України, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задоволити частково.

Визнати рішення Нестерівської сільської ради Маньківського району Черкаської області від 7 квітня 2017 року №13-10/VII щодо відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою - протиправним та скасувати.

Зобов'язати Нестерівську сільську раду Маньківського району Черкаської області на найближчій сесії розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.03.2017 року про надання їй дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо виділення в натурі на місцевості земельної ділянки із земель комунальної власності по АДРЕСА_1, Маньківського району, Черкаської області у зв'язку із набуттям права власності на житловий будинок та господарські споруди після смерті її батька - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

В решті позову- відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її отримання сторонами.

Суддя І.Д. Калієвський