Справа № 826/13523/17
Суддя: Власенкова О.О.
Дата ухвалення: 2017-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Власенкова О. О., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу

за позовом

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві

до

Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Кулінком»

про

стягнення заборгованості у розмірі 483,60 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ПП «Виробничо-комерційна фірма «Кулінком» на рахунок Голосіївського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в місті Києві кошти в сумі 483, 60 грн. за наявною заборгованістю зі сплати страхових внесків на загальнообов’язкове страхування з тимчасової втрати працездатності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем в добровільному порядку не сплачено заборгованість по страхових внесках в сумі 483,60 грн., яка виникла у зв’язку своєчасної несплати відповідачем страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.10.2017 відкрито скорочене провадження у справі та встановлено відповідачу строк для подання заперечень проти позову та необхідних документів або заяви про визнання позову.

Відповідач у встановлений судом строк письмових заперечень проти позову чи пояснень, доказів щодо заявлених позовних вимог на підтвердження або спростування обставин, зазначених у позові не надав, як і не надав заяви про визнання позову.

Відповідно до частини четвертої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, справа розглядається в порядку скороченого провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 9 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленим похованням” від 18.01.2001 №2240 (далі - Закон №2240) Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, провадить акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для матеріального забезпечення та соціальних послуг та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням коштів.

Інструкція про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, порядок прийняття рішень за результатами перевірок та процедуру оскарження рішень за результатами перевірок, затверджена Постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22.12.2010 № 29 (далі - Інструкція №29).

Відповідно до звіту поданого по формі Ф4-ФСС з ТВП за 2006 рік у відповідача виявлено заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності у сумі 483,60 грн., яка станом на дату подання позовної заяви не сплачена.

Зважаючи на факт наявності у відповідача заборгованості зі сплати страхових коштів, позивач звернувся за стягненням останніх до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з такого.

Частиною першою статті 4 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування” визначено, що Фонд соціального страхування є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування витрат за цими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції.

Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці” №77, викладено у новій редакції Закон України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” від 23.09.1999 №с1105 та відповідно з 01.01.2015 набрав чинності Закон України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування” яким створено Фонд соціального страхування України.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування” визначено, що Фонд соціального страхування України та його робочі органи є правонаступниками, зокрема Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, до завершення заходів, пов'язаних з утворенням Фонду соціального страхування України та його робочих органів, виконання функцій та завдань, передбачених Законом України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування”, забезпечують у межах компетенції відповідні виконавчі дирекції та їх робочі органи Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Враховуючи зазначене, управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та його робочі органи, до завершення заходів, пов'язаних з утворенням Фонду соціального страхування України, забезпечують виконання завдань цього Фонду.

Згідно з пунктом 1.3. Положення про відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду від 26.06.2001 № 13 відділення Фонду діє як регіональна структура Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, отже обласні відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності і зокрема Київське міське відділення Фонду виступає як суб'єкт владних повноважень у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно пункту 2 частини другої статті 10 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування” Фонд зобов’язаний здійснювати контроль за дотриманням порядку використання страхувальником страхових коштів.

Згідно пунктів 5, 6 частини першої статті 10 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування” Фонд має право накладати і стягувати фінансові санкції та адміністративні штрафи, передбачені законом за порушення вимог цього Закону, вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також від фізичних осіб усунення виявлених фактів порушення законодавства про соціальне страхування.

Відповідно пункту 1 частин п’ятої та шостої статті 15 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування” роботодавець (страхувальник) несе відповідальність за порушення порядку використання коштів Фонду.

У разі порушення порядку використання страхових внесків роботодавці відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страховик коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач в установлений законом строк у добровільному порядку наявну заборгованість у суму 483,60 грн. не сплатив.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивач довів правомірність заявлених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги відповідають дійсним обставинам справи, заявлена в позові сума підтверджується належними доказами, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Керуючись статтями 94, 98, 160-163, 183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов задовольнити.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені статтями 183-2, 186 254 Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя О.О. Власенкова