Справа № 826/1997/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/1997/17

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 жовтня 2017 року № 826/1997/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Приватного підприємства "Ноупен"

до

Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про

визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії ,

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося приватне підприємство «Ноупен» (надалі – позивач) з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі – відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо розірвання в односторонньому порядку Договору про визнання електронних документів №260720161 від 26.07.2016 року;

- вважати прийнятими та зареєстрованими звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2016 року та розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за грудень 2016 року, що було доставлено до ДПС України 05.01.2017 року днем та часом їх фактичного отримання;

- судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно блокує подання ПП «Ноупен» електронної податкової та іншої звітності з посиланням одночасно на обставини призупинення дії договору №260720161 від 26.07.2016 року про визнання електронних документів, укладеного між позивачем і ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві, з підстав, не передбачених чинним законодавством.

В ході судового розгляду даної справи представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в письмових запереченнях зазначив, що після аналізу СГ з ознаками ризику встановлено, що ПП «Глобал Груп» здійснюється «підміна товарів», що зумовило направлення повідомлення про виникнення спірних питань, пов’язаних з автентичністю податкових документів в електронному вигляді, часом їх відправлення, а також конкретністю ключової інформації.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні.

На підставі п. 4 ст. 122 КАС України суд, з урахуванням думки представників сторін, ухвалив здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між ПП «Ноупен» (код ЄДРПОУ 40641242) та Державною податковою інспекцією у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві укладено договір №26072016 про визнання електронних документів від 26.07.2016 року, предметом якого є визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органів ДФС засобами телекомунікаційного зв’язку або на електронних носіях, як оригіналу.

Обставини укладення між позивачем і відповідачем договору №26072016 про визнання електронних документів від 26.07.2016 року визнаються представниками обох сторін, а тому в силу ч. 3 ст. 72 КАС України такі обставини не підлягають доведенню в межах цього спору.

В подальшому, ПП «Ноупен» засобами електронного зв’язку до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві подано податкову звітність з податку на додану вартість за грудень 2016 року та розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за грудень 2016 року.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії квитанції №1, дану податкову звітність було доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України 05.01.2017 року.

Водночас, згідно даної квитанції №1, документ не прийнято з підстав того, що «порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв’язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 р №233, а саме – ЄДРПОУ: 40641242. Можливо, припинено дію Договору про визнання електронної звітності».

Як зазначив позивач у своєму позові, на сьогоднішній день ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві не приймає електронну податкову звітність від ПП «Ноупен». Представник відповідача інформацію про блокування позивачу подання електронної звітності підтвердив.

Зокрема, в своїх письмових запереченнях проти позову представник ДПІ пояснив, що податкова інспекція призупинила дію договору №260720161 від 26.07.2016 року та наразі відмовляє позивачу у прийнятті документів, поданих останнім засобами телекомунікаційного зв’язку. Підставами для цього стало виникнення між сторонами договору спірних питань, пов’язаних з автентичністю податкових накладних в електронному вигляді, часом їх відправлення, а також коректністю ключової інформації. При цьому, про виникнення даних обставин контролюючий орган позивача не повідомляв.

Не погоджуючись із правомірністю таких дій та рішення відповідача щодо призупинення дії договору про визнання електронних документів за наведених підстав, як таких, що вчиненні (прийняте) поза межами наданої компетенції, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України), платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

При цьому, хоча п. 49.3 ст. 49 ПК України встановлено право платника податків на вибір способу подання податкової звітності до контролюючих органів, а саме: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису, іншими нормами цього Кодексу (пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39, п. 49.4 ст. 49 ПК України) для певної категорії платників (зокрема, платників податку на додану вартість) встановлений імперативний порядок подання податкової звітності виключно в електронному вигляді.

Згідно з пп. 191.1.44 п. 191.1 ст. 191 ПК України, який визначає перелік функцій контролюючих органів, передбачено, що контролюючі органи надають послуги електронного цифрового підпису, а пп. 20.1.7 п. 20.1 ст. 20 ПК України надає контролюючому органу право отримувати від платників податків, платників єдиного внеску та надавати у межах, передбачених законом, документи в електронному вигляді.

Основні організаційно-правові засади електронного документообігу, використання електронних документів, правовий статус електронного цифрового підпису регулюються Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 № 851-IV (далі по тексту – Закон № 851-IV).

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 15 Закону № 851-IV електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу.

Суб'єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, та встановлюють для них систему (способи) захисту.

За змістом норм ст. 16 цього Закону суб'єкти електронного документообігу користуються правами та мають обов'язки, які встановлено для них законодавством.

Якщо в процесі організації електронного документообігу виникає необхідність у визначенні додаткових прав та обов'язків суб'єктів електронного документообігу, що не визначені законодавством, такі права та обов'язки можуть встановлюватися цими суб'єктами на договірних засадах.

Тобто, порядок закріплення переліку прав та обов’язків сторін, що виникають в процесі організації електронного документообігу між ними, чітко визначені, а саме: у законах та інших нормативно-правових актів та/або у відповідному договорі, укладеному між такими сторонами.

Так, за змістом положень розд. ІІІ цієї Інструкції податкові документи в електронному вигляді можуть бути надіслані до органів ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку за звітні періоди у терміни, визначені законодавством для відповідних податкових документів у паперовій формі. Органи ДПС приймають податкову звітність з 9 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. щоденно, крім вихідних, святкових і неробочих днів. У разі надходження податкового документа в електронному вигляді до органів ДПС до 16 години платнику податків протягом двох годин з моменту прийняття (неприйняття) надсилається друга квитанція, в іншому випадку - протягом перших двох годин наступного робочого дня.

Для подання податкових документів до органів ДПС в електронному вигляді платник податків повинен мати: спеціалізоване програмне забезпечення для формування податкових документів в електронному вигляді у затвердженому форматі (стандарті); доступ до мережі Інтернет та можливість відправлення/приймання електронних повідомлень по електронній пошті; засіб криптографічного захисту інформації (сумісний за форматами даних із засобами КЗІ, що використовуються в органах ДПС); чинні посилені сертифікати відкритих ключів, сформованих акредитованим центром сертифікації ключів для платника податків та уповноважених посадових осіб платника податків, підписи яких є обов'язковими для податкової звітності у паперовій формі (п. 2 розд. ІІ Інструкції).

Крім того, у п. 5 та 6 розд. ІІІ Інструкції передбачається в обов’язковому порядку укладання між платником податків та органом ДПС (нині орган державної фіскальної служби) договору про визнання електронних документів за типовою формою, затвердженою наказом типовою формою наказом ДПА України від 10.04.2008 №233 як додаток 1 до Інструкції.

Як вбачається з наявних матеріалів справи та не спростовано відповідачем, 26.07.2016 року позивач, за результатами виконання всіх процедур, передбачених розд. ІІІ Інструкції, уклав з відповідачем (органом ДФС) договір про визнання електронних документів за №260720161 від 26.07.2016 року.

Згідно наданих письмових заперечень представника відповідача, ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві відповідно до вимог Порядку №543 призупинила дію цього договору з підстави виникнення між сторонами спірних питань щодо автентичності певних поданих в електронному вигляді документів (податкових накладних). Суть спору полягає здебільшого у невідповідності номенклатур придбаного та реалізованого товару, зазначених у зареєстрованих податкових накладних.

Проаналізувавши умови договору №260720161 про визнання електронних документів від 26.07.2016, який складений за Типовою формою згідно додатку 1 до Інструкції, суд встановив, що сторонами цього договору були передбачені предмет договору, умови електронного документообігу, їх права та обов’язки, відповідальність сторін та порядок вирішення спірних питань, строк дії договору.

Зокрема, відповідно до п.п. 3 і 4 розд. 3 цього договору ДПІ зобов’язана: забезпечити приймання податкових документів в електронному вигляді від платника податків у термін, визначений законодавством для податкових документів в паперовому вигляді, та їх комп’ютерну обробку; забезпечити відправлення квитанцій на електронну адресу платника податків; забезпечувати зберігання і конфіденційність отриманих в електронному вигляді податкових документів. ДПІ надано права: запроваджувати нові програмно-технічні та технологічні засоби, розроблені для поліпшення електронного документообігу платника податків з органами ДФС; відправляти повідомлення платникам податків у разі оновлення програмного забезпечення або запровадження нових форматів електронних документів, програмно-технічних та технологічних засобів для поліпшення електронного документообігу.

Крім того п. 4 розд. 6 зазначеного договору передбачено право органу ДПС розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Прийняття надісланих платником податків податкових документів в електронному вигляді припиняється органом ДФС лише у випадку припинення дії договору, який, в свою чергу, діє з моменту його підписання сторонами та до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів (п. 1, 3 розд. 6 договору №260720161 про визнання електронних документів від 26.07.2016).

Тобто, за змістом визначених сторонами умов договору №260720161 про визнання електронних документів від 26.07.2016 право органу ДФС на призупинення дії договору не передбачено. Також такі повноваження суб’єктам електронного документообігу Законом №851-IV не надані.

Натомість ст. 18 Закону №851-IV та ст. 15 Закону України «Про електронний цифровий підпис» від 22.05.2003 №852-IV визначено, що особи, винні в порушенні законодавства про електронні документи та електронний документообіг, про електронний цифровий підпис несуть відповідальність згідно з законами України.

Статтею тринадцятою Закону України «Про електронний цифровий підпис» визначені повноваження акредитованого центру сертифікації ключів на скасування, блокування (тимчасове зупинення чинності сертифіката ключа) та поновлення посиленого сертифіката ключа. Зокрема, Центральний засвідчувальний орган, засвідчувальний центр, акредитований центр сертифікації ключів негайно блокують посилений сертифікат ключа: у разі подання заяви власника ключа або його уповноваженого представника; за рішенням суду, що набрало законної сили; у разі компрометації особистого ключа (тобто, встановлення будь-якої події та/або дії, що призвела або може призвести до несанкціонованого використання особистого ключа). Скасування і блокування посиленого сертифіката ключа набирає чинності з моменту внесення до реєстру чинних, скасованих і блокованих посилених сертифікатів із зазначенням дати та часу здійснення цієї операції. Центральний засвідчувальний орган, засвідчувальний центр, акредитований центр сертифікації ключів негайно повідомляють про скасування або блокування посиленого сертифіката ключа його власника.

З контексту наведених вище норм законів та Інструкції можна дійти правового висновку, що норми чинного законодавства наразі не визначають права контролюючого органу на призупинення дії договору про визнання електронних документів, окрім ст. 13 Закону України «Про електронний цифровий підпис», яка стосується блокування посиленого сертифікату ключа.

Посилання представника відповідача на положення п. 1 розд. 5 договору, як підставу для вчинення податковою інспекцією дій щодо призупинення дії договору про визнання електронних документів, суд відхиляє як нормативно та документально необґрунтовані з тих мотивів, що даний розд. 5 договору визначає лише порядок врегулювання сторонами у досудовому порядку спірних питань, пов’язаних з автентичністю податкових документів в електронному вигляді та часом їх відправлення. За наслідками розгляду та вирішення такого спору приймається лише рішення щодо тих податкових документів в електронному вигляді, по яких виникли спірні питання, а не наявності підстав для призупинення дії договору про визнання електронних документів загалом.

В ході розгляду справи в суді представник відповідача (суб’єкта владних повноважень) всупереч вимог ст. 69, ч. 1 ст. 70, ч. 2 ст. 71 КАС України не надав, а позивач не повідомив суду про факт існування між сторонами укладених угод про внесення змін та/або доповнень (додаткові угоди) до договору №260720161 про визнання електронних документів від 26.07.2016, за умовами яких передбачалось право органу ДФС на вчинення дій/прийняття рішення щодо призупинення дії договору про визнання електронних документів у зв’язку з виникненням спірних питань, пов’язаних з автентичністю поданих платником податків в електронному вигляді податкових документів.

Також, відповідач документально не підтвердив у суді наявність обставин блокування посиленого сертифікату ключа ПП «Ноупен» та розірвання договору №260720161 про визнання електронних документів від 26.07.2016 в порядку, визначеному розд. 6 цього договору.

З огляду на встановлені обставини справи та враховуючи наявні у ній матеріали, суд приходить до висновку про те, що вчиняючи дії по призупиненню дії договору №260720161 про визнання електронних документів від 26.07.2016, укладеного між ПП «Ноупен» і ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві, відповідач діяв поза межами наданої йому чинним законодавством і договором компетенції, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України, Закону №851-IV, та змісту згадуваного договору, а тому відповідно такі дії є протиправними.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порушення хоча б одного з цих критеріїв дає підстави для задоволення позову.

Вирішуючи цей спір по суті, суд встановив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв не на підставі, поза межами повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, Інструкцією №233 та договором №260720161 про визнання електронних документів від 26.07.2016 року.

.

Водночас, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

В силу приписів ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема: про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; про зобов’язання відповідача вчинити певні дії; зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У даному випадку відповідач (суб’єкт владних повноважень) не довів суду, що при вчинені дій по призупиненню дії договору про визнання електронних документів він діяв відповідно до чинного законодавства, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені відповідним договором визнання електронних документів.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду справи обставини протиправності дій відповідача щодо призупинення дії договору про визнання електронних документів, укладеного з позивачем, суд, керуючись наведеними вище процесуальними нормами, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а саме шляхом зобов’язання зареєстровати звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2016 року та розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за грудень 2016 року, що було доставлено до ДПС України 05.01.2017 року днем та часом їх фактичного отримання, оскільки це є єдиним за своєю суттю способом відновлення порушених прав позивача, ефективним механізмом захисту таких прав, що відповідатиме принципу ідеї верховенства права.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 94, 158 - 163 КАС України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги приватного підприємства «Ноупен» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо призупинення дії Договору про визнання електронних документів №260720161 від 26.07.2016 року.

3. Зобов’язати Державну податкову інспекцію у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві зареєструвати звітну податкову декларацію приватного підприємства «Ноупен» з податку на додану вартість за грудень 2016 року та розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за грудень 2016 року.

4. Присудити на користь приватного підприємства «Ноупен» (код ЄДРПОУ 40641242) понесені ним судові витрати у розмірі 3200,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві (код ЄДРПОУ 39467012).

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук