Справа № 724/1088/17
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 724/1088/17

Головуючий у 1-й інстанції: Туржанський В.В.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

08 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Мирошниченко С.О.,

представника відповідача - Маслак О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на постанову Кельменецького районного суду Чернівецької області від 28 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмови у перерахунку довічного грошового утримання та зобов'язання здійснити перерахунок,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив визнати протиправною відмову Хотинського управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 19 червня 2017 року про перерахунок його довічного грошового утримання судді у відставці в зв'язку з перебуванням його на адміністративній посаді. Також позивач просив зобов'язати відповідача зробити відповідний перерахунок згідно з довідкою №16 від 01 червня 2017 року, що складає 10% посадового окладу (1600 гривень) станом на 01 грудня 2016 року, з врахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 28 вересня 2017 року вказаний адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Зокрема, в апеляційній скарзі апелянт зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивачем до початку судового засідання надіслано на адресу суду апеляційної інстанції заяву про розгляд даної справи у його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та представника відповідача (апелянта), перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Позивач, починаючи з 26.01.1993 року по 25.12.2014 року працював на посаді судді Хотинського районного суду Чернівецької області. У період з 18.04.2008 року по 03.01.2014 року включно здійснював повноваження голови Хотинського районного суду Чернівецької області, отримуючи при цьому щомісячну доплату за перебування на адміністративній посаді голови суду в розмірі 10 відсотків посадового окладу судді Хотинського районного суду.

26.11.2013 року позивач звернувся з відповідними заявами до Вищої ради юстиції про внесення подання про звільнення його з посади судді Хотинського районного суду у зв'язку з поданням заяви про відставку, та до Верховної ради України про звільнення його з посади судді Хотинського районного суду у відставку відповідно до пункту 9 частини 5 статті 126 Конституції України.

Постановою Верховної Ради України від 25.12.2014 року ОСОБА_4 було звільнено з посади судді Хотинського районного суду Чернівецької області в зв'язку з досягненням ним 02.01.2014 року шістдесяти п'яти років за заявою про відставку.

В січні 2015 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі із заявою про призначення йому довічного грошового утримання. В даний час позивач отримує довічне грошове утримання судді у відставці.

06.06.2017 року позивач звернувся до Хотинського управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про перерахунок розміру його довічного грошового утримання із врахуванням довідки №16 від 01.06.2017 року виданої ТУ ДСА в Чернівецькій області про отримання доплати за перебування на адміністративній посаді.

Листом № 157/М-11 від 19.06.2017 року Хотинське управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомило позивача про відсутність підстав для проведення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, з врахуванням доплати за перебування на адміністративній посаді.

Вказана відмова мотивована тим, що заявник отримував доплату за перебування на адміністративній посаді станом на 02.01.2014 року, а не в місяці звернення за призначенням довічного грошового утримання.

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача та вважаючи прийняте рішення щодо відмови в перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці протиправним, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що довічне грошове утримання ОСОБА_4 повинно бути визначено виходячи із всіх складових його грошового утримання, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та яке він отримував на момент досягнення 65 років.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції і не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на наступне.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності призначення і виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, і відповідно регулюється нормами Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), Постановою Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 200/14891, Постановою Пенсійного фонду України від 22 грудня 2006 року №21-3 «Про затвердження порядку призначення виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України».

Положеннями частини першої статті 126 Конституції України регламентовано, що Конституція і закони України повинні гарантувати незалежність і недоторканність суддів. До таких конституційних гарантій віднесено обов'язок держави забезпечувати фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів, що закріплено у частині першої статті 130 Конституції України.

Статтею 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено вид, склад, розмір суддівської винагороди, яка складається з грошового утримання, яке включає в себе посадовий оклад та доплати за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до частини п'ятої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Суддя, згідно положень ст. 102 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», звільняється з посади за віком з наступного дня після досягнення ним шістдесяти п'яти років. Вища кваліфікаційна комісія суддів України не пізніш як за місяць до дня, зазначеного у частині першій цієї статті, зобов'язана повідомити Вищу раду юстиції про наявність підстави для звільнення судді. Вища рада юстиції вносить подання про звільнення судді у зв'язку з досягненням ним шістдесяти п'яти років до органу, який обрав або призначив суддю, не пізніш як за п'ятнадцять днів до дня, зазначеного у частині першій цієї статті. Якщо суддю з будь-яких причин не звільнено з посади, він не може здійснювати свої повноваження зі здійснення правосуддя з наступного дня після досягнення шістдесяти п'яти років.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач мав право бути звільненим з посади за віком з наступного дня після досягнення ним шістдесяти п'яти років, тобто з 03.01.2014 року, і вчинив все від нього залежне для реалізації цього права, оскільки постановою Верховного Суду України від 16.09.2016 року № 21-195а15 визнано протиправною бездіяльність Верховної Ради України щодо несвоєчасного розгляду подання Вищої ради юстиції про звільнення з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку.

При цьому, слід врахувати положення частини п'ятої статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», якою визначено, що за суддею, звільненим за його заявою, про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В даному випадку, суд апеляційної інстанції погоджується з фактом застосування судом першої інстанції до правовідносин, що є предметом розгляду даної справи, положень частини сьомої ст. 9 КАС України, де визначено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Зокрема, враховуючи, що нормами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції станом на 02.01.2014 року та станом на 25.12.2015 року) не були визначені строки призначення довічного грошового утримання судді при відставці за віком, суд першої інстанції правомірно та обгрунтовано застосував положення п.1 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» якими визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Зважаючи на те, що позивач був позбавлений можливості звернутися до відповідача із заявою про призначення грошового утримання з поважних причин, а саме: через тривале неприйняття Верховною Радою України рішення про його відставку, суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції про застосування аналогії права та вважає, що довічне грошове утримання позивачу мало бути призначено виходячи із всіх складових його грошового утримання як судді на момент досягнення ним шістдесяти п'яти років.

Таким чином колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що підстав для задоволення вимог апеляційної скарги на разі немає.

Згідно з частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Отже, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Відповідно до статті 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з статтею 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення її без змін і відмови в задоволенні апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а постанову Кельменецького районного суду Чернівецької області від 28 вересня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 10 листопада 2017 року.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.