Справа № 320/5001/15-а
Суддя: Міщенко Т. М.
Дата ухвалення: 2017-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 03.11.2017
Справа № 320/5001/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» листопада 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Міщенко Т.М.

при секретарі - Макаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Запорізької митниці ДФС Шило Богдана Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про порушення митних правил №0062/11200/15, винесену 07 квітня 2015 року заступником начальника Запорізької митниці ДФС Шило Богдана Володимировича про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.485 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 253563 грн. 03 коп.

При цьому позивач зазначає, що 05.10.2014 року в зоні діяльності митного поста «Ягодин» Ягодинської митниці Міндоходів по смузі руху «зелений коридор», ним був ввезений автомобіль «RENAULT LAGUNA» держ. номер НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_2, з метою особистого користування. Однак, 07.04.2015 року відносно нього був складений протокол, згідно якого ввезений ним на територію України автомобіль «RENAULT LAGUNA» був в митному режимі «транзит», але порушив вимоги та обмеження, встановлені розділом V Митного кодексу України (глава 17. Транзит), шляхом використання товарів (автомобіля «RENAULT LAGUNA»), стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у звязку з якими було надано такі пільги, відповідальність за яке передбачене ст. 485 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 253563 грн. 03 коп. Вважає, що вказана постанова є безпідставною, оскільки він не розпоряджався вказаним автомобілем, керував ним на території України з метою особистого користування. Громадянин України ОСОБА_3 є його родичем. 24 лютого 2015 року під час поїздки м.Запоріжжям він знаходився у салоні вказаного транспортного засобу, сидів поряд із ним на сидінні біля водія. Під час перевірки документів співробітниками ВДАІ він з ОСОБА_3 надали документи (паспорти, водійські посвідчення, технічний паспорт на автівку) та після їх перевірки повернули їм документи, і вони продовжили рух. При перетині кордону України вищезазначений автомобіль був ввезений на митну територію України як транспортний засіб у режимі «тимчасового ввезення» по смузі «зелений коридор» та постійно використовувався ним на території України в особистих цілях. Він громадянин України, однак не є резидентом України, так як з квітня 2014 року отримав вид на мешкання у країні Литві, тому, на підставі ч.1 ст. 380 МК України, має гарантоване законом право перебувати на території України, керуючі транспортним засобом до 1 року. Вважає, що в його діях відсутня мета на скоєння правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, а тому в його діях відсутній склад вказаного правопорушення. Зазначає, що його дії при в'їзді на територію України на вказаному авто з метою особистого користування по смузі «зелений коридор» не були протиправними, і вони не були спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, про що, на його думку, свідчить і пропуск автомобіля в Україну посадовими особами на пункті пропуску. Автомобіль перебував у його особистому користуванні. Вважає, що вищезазначена постанова не відповідає вимогам ст. 380 МК України, оскільки не було досліджено всі вищевказані докази, які б підтверджували винуватість у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України. Крім того, Запорізькою митницею ДФС України відносно нього був складений протокол від 12 березня 2015 року, за ознаками, передбаченими ст.485 МК України в його відсутність, постанова в справі про порушення митних правил винесена 07 квітня 2015 року без нього, при цьому своєчасно про місце і час розгляду справи його сповіщено не було. Про складений протокол він дізнався одночасно з отриманням оскаржуваної постанови 29 травня 2015 року. Тому вважає постанову безпідставною, незаконною, та такою, що підлягає скасуванню.

Представник позивача у судове засідання не з'явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, повністю наполягає на доводах позовної заяви, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про свідчить підпис уповноваженої особи Запорізької митниці ДФС у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Представник Запорізької митниці ДФС надіслав письмові заперечення проти позову, відповідно до яких вважає, що враховуючи, увезення транспортного засобу на митну територію України в митному режимі «транзит», форму декларування «шляхом вчинення дій (проїзд «зеленим коридором»); передача транспортного засобу без дозволу органу доходів і зборів у користування іншій «(треті особі), наявність документів, підтверджуючих намір передачі транспортного засобу у кристуавння третій особі; виявлення факту безпосереднього використання транспортного засобу третьою особою обумовлюють мету увезення ОСОБА_1 транспортного засобу, спрямовану на вчинення протиправного діяння. Окрім того, мета вчинення адміністративного правопорушення не відноситься до складу адміністративного правопорушення, доведення мети вчинення правопорушення взагалі не передбачено діючим законодавством. Проте, Запорізькою митницею доведено вину ОСОБА_1 На підставі викладеного, просить відмовити в позові в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, з урахування заяви представника позивача про розгляд справи за її відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Стаття 55 Конституції України вказує, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною першою ст. 2 КАС України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних повноважень управлінської функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами частини 2 статті 19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання позивача.

У відповідності до вимог ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до вимог ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Частиною другою статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішення суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 07.04.2015 року заступником начальника Запорізької митниці ДФС Шилом Богданом Володимировичем було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підставі ст.485 МК України в справі про порушення митних правил №0062/11200/15 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 253563 грн. 03 коп.

З даної постанови №0062/11200/15 від 12 березня 2015 року вбачається, що 24.02.2015 року до Запорізької митниці ДФС надійшов рапорт співробітника ВДАІ з обслуговування м.Запоріжжя, відповідно до якого 24.02.2015 року в м.Запоріжжя було зупинено транспортний засіб «RENAULT LAGUNA» держ. номер НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_2, під керуванням громадянина України ОСОБА_3

За даними диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, наявними в ПІК Інспектор-2006, даний транспортний засіб на митну територію України було ввезено 05.10.2014 року в зоні діяльності м/п «Ягодин» Ягодинської митниці Міндоходів ОСОБА_1 по смузі руху «зелений коридор» в митному режимі «транзит», з метою особистого користування.

Таким чином, ОСОБА_1, відповідно до ст. 95 МК України, повинен був вивезти вищевказаний автомобіль в строк до 16.10.2014 року. Однак, згідно бази даних ЄАІС, станом на 12.03.2015 року, транспортний засіб «RENAULT LAGUNA» не вивезено за межі митної території України.

Оцінюючи доводи позовної заяви та письмові заперечення з цього приводу представника Запорізької митниці ДФС, суд виходить з наступного:

Відповідно до статті 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Враховуючи положення вказаної норми, суд не погоджується з доводами представника Запорізької митниці ДВС, що транзит не передбачає будь-якої цілі. Так, метою транзиту є переміщення між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів. При цьому, таке переміщення дозволено без будь-якого використання товарів. Також, транзит передбачає переміщення товару без сплати митних платежів, тобто з пільгою.

Так, статтею 284 МК України передбачено, що за умови дотримання вимог та обмежень, встановлених розділом V цього Кодексу, застосовується умовне повне звільнення від оподаткування вивізним митом - до товарів, поміщених у митні режими транзиту, тимчасового вивезення.

Зі змісту пункту 4 частини 1 статті 284 МК України вбачається, що звільнення від оподаткування митом є по суті пільгою.

Статтею 95 МК України (пункт 1 частини 1) передбачено, що встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 276 МК України платниками мита є особа, яка використовує товари, митне оформлення яких було здійснено з умовним звільненням від оподаткування, не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям такого звільнення згідно з цим Кодексом, іншими законами України, а також будь-які інші особи, які безпідставно використовують звільнення від оподаткування митом (податкову пільгу).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 292 МК України митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв'язку з якими його надано.

Отже, строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту становить 10 діб, протягом якого діє пільга у вигляді умовного звільнення від сплати митних платежів.

Згідно ст.485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, передбачає адміністративну відповідальність у вигляді штрафу в розмірі до 300 відсотків несплаченої суми митних платежів

Таким чином, стаття 485 МК України обумовлює наявність в діях декларанта особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, зменшення їх розміру, або використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги. Отже, диспоцизія цієї статті передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру або використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги . Наявність спеціальної протиправної мети однозначно вказує на те, що праворушення може бути вчинено тільки з умисною форми формою вини, оскільки особа повинна усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві дані вплинули на розмір митних платежів, які йому доведеться сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

В даному випадку, митний орган ставить ОСОБА_1 у вину заявлення в митній декларації неправдивої інформації з метою ухилення від сплати митних платежів.

У витязі з електронного журналу обліку транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення, зазначено лише, що вищевказаний автомобіль було ввезено по смузі руху «зелений коридор» з метою особистого користування, що підтверджує посилання самого позивач щодо мети ввезення вказаного автомобіля.

Надані представником Запорізької митниці докази на підтвердження вини позивача у використанні автомобіля в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано пільги, зокрема трудовий договір між індивідуальним підприємством «ОСОБА_1» (республіка Литва) та ОСОБА_3 від 08.12.2014 № 057; договір на представництво фірми від 08.12.2014, укладеному між індивідуальним підприємством «ОСОБА_1» (республіка Литва) та ОСОБА_3; договір про безоплатне користування транспортним засобом від 08.12.2014, укладеному між індивідуальним підприємством «ОСОБА_1» (республіка Литва) та ОСОБА_3; договір-дорученням від 08.12.2014 № А02014/12/08, укладеному між індивідуальним підприємством «ОСОБА_1» (республіка Литва) та ОСОБА_3; довіреність індивідуального підприємства «ОСОБА_1» (республіка Литва) від 08.12.2014, що виданий ОСОБА_3 для вчинення відповідних дій, не можуть бути визнані судом як належні та допустимі докази вини позивача у скоєнні правопорушення, оскільки у вказаних документах відсутній підпис ОСОБА_3

Таким чином, суд вважає, що представником Запорізької митниці ДФС не було доведено, що позивач мав на меті вчинити дії щодо неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру або в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Навпаки, судом встановлено, що метою ввезення зазначеного автомобіля на територію України було особисте користування, що повністю узгоджується з даними встановленими диспетчером ЗМК.

Факт використання позивачем належного на праві приватної власності автомобіля на території України не може являтися доказом того, що його дії були направлені на умисну несплату чи недоплату податків та зборів.

Крім того, згідно ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом. Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу.

Таким чином, вимоги митного законодавства надавали позивачу, відповідно до статті 380 Митного кодексу України, підстави вибрати смугу руху, позначену символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначену для переміщення товарів в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Судом встановлено, що у користуванні та розпорядженні позивача на території України перебував транспортний засіб «RENAULT LAGUNA» держ. номер НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_2, який належить на праві приватної власності Індивідуальному підприємству «Іванов», розташованому на території країни Литва, що підтверджується його свідоцтвом про реєстрацію.

Позивач є громадянином-нерезидентом, оскільки з квітня 2014 року отримав вид на мешкання у країні Литві, має посвідку на проживання у Литві, а тому на підставі ч.1 ст. 380 МК України має гарантоване законом право з метою особистого користування ввозити автомобіль на територію України у митному режимі «тимчасове ввезення», керуючі транспортним засобом на Україні строком до 1 року.

Також, суд, досліджуючи копію витягу з бази ЄАІС Міністерства доходів та зборів України, наданий відповідачем, встановив, що в ньому зазначено лише тип зони митного контролю «зелений коридор», як обраний позивачем. Разом з тим, при перетинанні кордону транспортним засобом у режимі транзит обов'язково призначається митний орган, через який особа повинна вивезти автомобіль, або митний орган у якому необхідно постановити транспортний засіб на тимчасовий облік, однак зазначеного не було зроблено, позивача не зобов'язували стати на облік у будь-якому митному органі на тимчасовий облік, не призначали митного органу, через який позивач повинен був вивезти вказаний автомобіль.

Помилковий вибір митного режиму транзит замість режиму тимчасове ввезення не є ознакою об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Положеннями ст.486 МК України, визначено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

У відповідності до ст. 486 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Митним законодавством України встановлено, що адміністративне стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є, в тому числі, відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не було доведено правомірності прийнятого ним рішення, оскільки висновок про виявлення факту порушення митних правил, що відповідно до ст. 360 МК України, є підставою для порушення справи про порушення митних правил, повинен робитись виключно за умови достатності даних, що вказують на наявність складу правопорушення, елементом якого є вина суб'єкта.

При таких обставинах постанова в справі про порушення митних правил, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України не відповідає вимогам закону, а саме ст.ст. 3, 255, 485, 486, 494 МК України, вказана постанова не підтверджує наявність вказаного в ній адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Постанова винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт наявності у позивача мети на ухилення від сплати податків та зборів, зменшення їх розміру чи використання автомобіля в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Щодо доводів позивача в частині неналежного його повідомлення про час та місце розгляду справи, суд вважає зазначити те, що відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 26.09.2017 року по вказаній справі, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи про порушення митних правил №0062/11200/15, а тому, в цій частині доводи позивача дослідженню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1, визнання протиправними дій та скасування постанови №0062/11200/15 від 07 квітня 2015 року винесену заступником начальника Запорізької митниці Державної фіскальної служби Шило Б.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 253563 грн. 03 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 11, 41, 71, 159, 161, 163 КАС України, ст.ст. 3, 255, 360, 485, 486, 494, 498, 526 МК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до заступника начальника Запорізької митниці Державної фіскальної служби України Шило Богдана Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про порушення митних правил - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії та скасувати постанову №0062/11200/15 від 07 квітня 2015 року винесену заступником начальника Запорізької митниці Державної фіскальної служби Шило Богданом Володимировичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 253563 грн. 03 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови у повному обсязі

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: