Справа № 813/2720/17
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/9851/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Ніколіна В.В., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" Ірклієнка Юрія Петровича на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Платинум Банк", Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною відмови та зобов'язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Платинум Банк", Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому, з врахуванням уточнення позовних вимог, просила визнати протиправною відмову включити кредиторську заборгованість перед позивачем на суму 23944,54 грн до реєстру вимог кредиторів, у зв'язку з чим, зобов'язати включити цю суму до реєстру вимог кредиторів ПАТ «Платинум Банк» у 4-ту чергу задоволення вимог.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" безпідставно не включено вимоги позивача на суму 23944, 54 грн до Реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк", оскільки вказаний розмір заборгованості ПАТ "Платинум Банк" перед позивачем підтверджується копією Свідоцтва про спадщину та заявою про визнання позивача кредитором. Окрім того, зазначає, що звернулася до ПАТ "Платинум Банк" із заявою про визнання її кредитором своєчасно, а саме 09 березня 2017 року, тому доводи відповідача про те, що боргові зобов'язання не можуть бути включені до Реєстру вимог кредиторів, у зв'язку з пропуском визначеного законодавством строку для подачі кредиторської вимоги та вважаються погашеними повністю є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною відмову включити кредиторську заборгованість перед ОСОБА_1 на суму 23944,54 грн до реєстру вимог кредиторів та зобов'язано включити 23944,54 грн до реєстру вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» у 4-ту чергу задоволення вимог.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позивач, у межах встановленого Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" 30-ти денного строку з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, заявила про свої вимоги до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк". Будь-яких підстав відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" для відмови у відшкодування позивачу коштів не встановлено, а тому уповноваженою особою Фонду протиправно не включено частину кредиторських вимог ОСОБА_1 за успадкованими грошовими коштами в сумі 23944, 54 грн до четвертої черги задоволення вимог кредиторів в Реєстрі акцептованих вимог кредиторів.

Не погодившись з прийнятою постановою, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" Ірклієнко Юрій Петрович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що кошти ОСОБА_4 у розмірі 23944,54 грн, що перевищують граничну суму відшкодування за вкладами відповідно до вимог Закону, не були включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, у зв'язку з пропуском позивачем 30-ти денного строку, передбаченого ст. 45 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб», на заявлення кредиторської вимоги та вважаються погашеними відповідно до п. 1 ст. 49 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 10 січня 2017 року Національним банком України прийняте рішення № 14-рш/БТ "Про віднесення ПАТ "Платинум Банк" до категорії неплатоспроможних".

11 січня 2017 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 85 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Платинум Банк", та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку". Згідно з даними рішеннями розпочато процедуру виведення ПАТ "Платинум Банк" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 11 січня 2017 року по 10 лютого 2017 року включно.

Також, 11 січня 2017 року на виконання вимог статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фондом здійснено опублікування оголошення в газеті "Голос України" № 39 (6544) від 01 березня 2017 року. У даному оголошенні Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, крім іншого, повідомив, що вимоги кредиторів приймаються протягом 30 днів з дня опублікування в газеті "Голос України" оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку.

23 лютого 2017 року рішенням Правління Національного банку України № 95-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24 лютого 2017 року № 743 "Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку". Згідно із вказаним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Платинум Банк" з 24 лютого 2017 року по 23 лютого 2019 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Платинум Банк" Ірклієнка Юрія Петровича.

З матеріалів справи слідує, що станом на дату початку процедури ліквідації банку ПАТ "Платинум Банк" загальний розмір вкладів ОСОБА_1 разом з відсотками становив 209370,59 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що сума 200000 гривень була включена Фондом гарантування вкладів фізичних осіб до реєстру відшкодування вкладникам коштів за його вкладом та виплачена ОСОБА_1 через ПАТ КБ "Правекс-Банк" у березні 2017 року.

07 березня 2017 року на адресу ПАТ "Платинум Банк" скеровано запит № 601/01-14, в якому Третя Львівська державна нотаріальна контора просить повідомити про наявність грошових вкладів у всіх відділеннях банку, які належать ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, та наявність заповідальних розпоряджень на ці рахунки, а також наявність індивідуального сейфу. Окрім того, у вказаному запиті зазначено, що вказані дані необхідні для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4.

Також, 07 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до ПАТ "Платинум Банк" із заявою про визнання її кредитором ПАТ "Платинум Банк" за заборгованістю, що виникла за всіма договорами, укладеними між позивачем та ПАТ "Платинум Банк", та за всіма іншими видами заборгованості у сумі всіх належних їй коштів, яку зареєстровано у відділенні № 3 ПАТ "Платинум Банк" 09 березня 2017 року за вхідним № 20.03.32/П-38-ЛВ-3-РК.

13 березня 2017 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Платинум Банк" надала відповідь на запит від 07 березня 2017 року № 601/01-14, в якій зазначила, що в ПАТ "Платинум Банк" на ім'я ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає: АДРЕСА_1, відкрито: - вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_3, залишок на якому станом на 13 березня 2017 року становить 30 000 (Тридцять тисяч) гривень 00 копійок; - вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_4, залишок на якому станом на 13 березня 2017 року становить 20 000 (Двадцять тисяч) гривень 00 копійок; - вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_5, залишок на якому станом на 13 березня 2017 року становить 20 000 (Двадцять тисяч) гривень 00 копійок; - вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_6, залишок на якому станом на 13 березня 2017 року становить 50 000 (П'ятдесят тисяч) гривень 00 копійок; - вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_7, залишок на якому станом на 13 березня 2017 року становить 100 000 (Сто тисяч) гривень 00 копійок; - поточний рахунок № НОМЕР_8, залишок на якому станом на 13 березня 2017 року становить 10 (Десять ) гривень 00 копійок. Зазначено, що заповідальні розпорядження на випадок смерті у вищевказаної громадянки відсутні.

10 квітня 2017 року ОСОБА_1 отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстрованого в реєстрі за № 2-161.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, ОСОБА_1 є спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з грошових вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться у ПАТ "Платинум банк" станом на 13 березня 2017 року: - на вкладному (депозитному) рахунку № НОМЕР_3 залишок - 30 000, 00 гривень; - на вкладному (депозитному) рахунку № НОМЕР_4 залишок - 20 000, 00 гривень; - на вкладному (депозитному) рахунку № НОМЕР_5 залишок - 20 000, 00 гривень; - на вкладному (депозитному) рахунку № НОМЕР_6 залишок - 50 000, 00 гривень; - на вкладному (депозитному) рахунку № НОМЕР_7 залишок - 100 000, 00 гривень; - на поточному рахунку № НОМЕР_8 залишок 10,00 гривень.

З матеріалів справи слідує, що у травні 2017 року ОСОБА_1 отримала грошові кошти у межах гарантованої суми гарантування вкладів у розмірі 200000 гривень через АТ "ТАСКОМБАНК".

12 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Платинум Банк" із заявою, в якій зазначила, що є спадкоємцем грошових коштів ОСОБА_4 та просила включити дані кошти до кредиторської заборгованості ПАТ "Платинум Банк" перед позивачем.

01 червня 2017 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Платинум Банк" скерувала на адресу ОСОБА_1 Довідку про включення до переліку (реєстру) акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Платинум Банк", відповідно до якої до переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ "Платинум Банк", затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 квітня 2017 року № 1730, за вимогою ОСОБА_1, (РНОКПП НОМЕР_2) акцептовано: - суму у розмірі 9 370, 14 грн. включено до 4 черги відповідно до статті 52 Закону; - суму у розмірі 0,45 грн. включено до 7 черги відповідно до статті 52 Закону.

Окрім того, у вказаній довідці зазначено, що кошти, що містились на рахунках ОСОБА_4, та сума яких перевищує граничну суму відшкодування за вкладами (сума перевищення складає 23944, 54 гривень), відповідно до п. 1 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", кредитори банку мали право протягом 30 (тридцяти) днів з дня опублікування відомостей - про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, заявити Фонду про свої вимоги до Банку. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними. Таким чином, в зв'язку з тим, що вимога ОСОБА_1 надійшла після терміну, визначеного для подання вимог кредиторами Банку, вимога вважається погашеною.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини третьої статті 12 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами, зокрема, визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Фонд не відшкодовує кошти, зокрема, за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань.

Частиною 1 статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Згідно з частиною 1 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Відмовляючи ОСОБА_1 як спадкоємцю ОСОБА_4 у прийнятті її заяви для включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів, відповідач посилається на те, що приймання вимог кредиторів було припинено після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей у газеті «Голос України» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію - 01 березня 2017 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність такої відмови з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи слідує, що відомості про початок процедури ліквідації ПАТ "Платинум Банк" були опубліковані в газеті "Голос України" № 39 (6544) від 01 березня 2017 року. У даному оголошенні Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, крім іншого, повідомив, що вимоги кредиторів приймаються протягом 30 днів з дня опублікування в газеті "Голос України" оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку. Граничний строк подання вимог кредиторів до уповноваженої особи - 31 березня 2017 року.

07 березня 2017 року ОСОБА_1 направила кредиторську вимогу на ім'я уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Платинум Банк" Ірклієнку Ю.П., у якій просила визнати її кредитором ПАТ "Платинум Банк" за заборгованістю, що виникла за всіма договорами, укладеними між позивачем та ПАТ "Платинум Банк", та за всіма іншими видами заборгованості у сумі всіх належних їй коштів. Заява про визнання ОСОБА_1 кредитором зареєстрована у відділенні № 3 ПАТ "Платинум Банк" 09 березня 2017 року за вхідним № 20.03.32/П-38-ЛВ-3-РК, тобто в межах 30-ти денного строку (а.с.45).

Також, на адресу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 07 березня 2017 року було скеровано запит Третьої львівської державної нотаріальної контори № 601/01-14 про наявність грошових вкладів ОСОБА_4 (матері позивача) у всіх відділеннях ПАТ "Платинум Банк" у зв'язку з оформленням спадщини після смерті(а.с.10).

13 березня 2017 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» листом № 10/28-БТ-Л повідомлено Третю львівську державну нотаріальну контору про наявність відкритих рахунків на ім'я ОСОБА_4 (а.с.11).

В той же час, свідоцтво про право на спадщину позивач отримала 10 квітня 2017 року (а.с.12).

12 квітня 2017 року ОСОБА_1 (в доповнення своєї заяви від 07.03.2017 року) повідомила Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, що вона є спадкоємцем грошових коштів ОСОБА_4 та надала Свідоцтво про право на спадщину за законом від 10 квітня 2017 року (а.с.13).

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 8 КАС України визначено, що під час вирішення справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого права людини визнаються найвищими соціальними цінностями, вони визначають зміст і спрямованість діяльності держави; цей принцип застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Принцип верховенства права зобов'язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя (справа "Броньовський проти Польщі", заява № 31443/96, рішення від 22.06.2004 р., п. 184).

Колегія суддів враховує той факт, що чинним законодавством не передбачено процедури поновлення строків на подачу заяви про включення до реєстру вимог кредиторів, разом з тим, зазначає, що законодавством не врегульовані такі випадки, що є предметом розгляду у даній справі, а саме, не врегульовано можливість виплати кредиторської заборгованості, яка виникає внаслідок відкриття спадщини.

При вирішенні вказаної справи апеляційним судом враховується позиція Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не має права посилатись на відсутність певного нормативного акту, що визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії при врегулюванні спірних правовідносин.

Зокрема, ч. 1 ст. 1 Протоколу № 1 ратифікованої Україною 11.09.1997 р. Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ст. 17-1 Конвенції, визначено, що кожен має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, державам-учасницям Конвенції заборонено скасовувати встановлені нею права.

Стаття 13 Конвенції гарантує кожному право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо порушення передбаченого Конвенцією права було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

За практикою Європейського суду з прав людини засоби юридичного захисту ефективними є тоді, коли вони можуть запобігти виникненню умов, які становлять порушення, або не допустити подальшого існування таких умов (справа "Мельник проти України", заява № 72286/01, рішення від 28.03.2006 р., щодо статті 13).

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влад, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого протоколу забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Втручання має бути законним, тобто здійснене на підставі закону. При цьому під законом Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути "доступним" (accessible) та "передбачуваним" (foreseeable). Також закон має відповідати всім вимогам нормативного акта. "Доступність" закону означає наявність доступу та знань щодо цього закону в суспільстві та в окремих осіб. "Передбачуваність" означає можливість передбачити певні дії або наслідки, які можуть виникнути в зв'язку із застосуванням закону.

Розглядаючи питання захисту права особи на мирне володіння майном, Європейський суд підтримується позиції, за якою "позбавлення майна згідно із другою нормою може бути виправданим тільки якщо доведена, крім іншого, наявність "інтересів суспільства" та "умов, передбачених законом". Більше того, будь-яке втручання у володіння майном повинно задовольняти принцип пропорційності. Як Суд неодноразово зазначав, повинен бути встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства в цілому та вимогою захисту основних прав індивіда.

Практика Європейського суду виходить із того, що встановлення державою окремих заборон щодо реалізації права власності на майно, слід розглядати як факти втручання держави в мирне володіння майном, що визначається як одне з фундаментальних прав людини. Такі факти мають аналізуватися щодо їх обґрунтованого застосування, тобто законності, доцільності та пропорційності.

Європейський суд визнав порушення ст. 1 Першого протоколу у випадках, коли держави, що є учасницями Конвенції, намагалися в окремих випадках використовувати правову казуїстику для того, щоб не виконувати зобов'язання щодо відшкодування приватним особам збитків, яких ті зазнали в результаті позбавлення майна. Держава не може в односторонньому порядку вносити поправки до контракту, який укладено з приватною особою, або припиняти його дію без виплати компенсації за втрати, котрих зазнають особи, з якими був укладений контракт. Законодавчий акт також не може скасовувати виплату, пов'язану зі зміною або припиненням контракту (Грецькі очисні заводи та Стратіс Андреадіс проти Греції (1994)). Уряд, оперуючи законами, також не може відмовитися визнавати факт делікту, що мав місце стосовно групи фізичних осіб або щодо держави (Прессос Компаній Нав'єра С. С проти Бельгії (1995)).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що враховуючи факт звернення ОСОБА_1 з заявою від 07.03.2017 року про визнання її кредитором ПАТ "Платинум Банк", факт надіслання запиту нотаріуса від 07.03.2017 року у зв'язку з оформленням спадщини ОСОБА_4 (клієнта банку) та факт подальшого звернення ОСОБА_1 від 12.04.2017 року з додатковою заявою про включення спадкових коштів (від матері - ОСОБА_4 (клієнта банку)) до кредиторської заборгованості ПАТ "Платинум Банк" перед позивачем, в уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку були підстави для включення позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Крім того колегія суддів зазначає, що відповідачем не було надано до суду доказів про неможливість включення ОСОБА_1 в реєстр акцептованих кредиторів банку за вкладами, отриманими як спадщини від ОСОБА_4

Отже, виходячи зі змісту фактичних обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправну відмову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" на включення вимог ОСОБА_1 до реєстру вимог кредиторів ПАТ «Платинум Банк»

Поряд з тим, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини першої статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості:

1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян;

2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону, витрат, пов'язаних із консолідованим продажем активів Фондом;

4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом;

5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування;

6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано;

7) вимоги інших вкладників, які не є пов'язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов'язаними особами банку;

8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом;

9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов'язаними особами банку;

10) вимоги за субординованим боргом.

Судом встановлено, що кредиторські вимоги ОСОБА_1 за договорами перевищують виплачені Фондом 200000,00 грн.

Отже, вимоги ОСОБА_1 як вкладника - фізичної особи належать до 4 черги задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, уповноваженою особою Фонду протиправно не включено частину кредиторських вимог ОСОБА_1 за успадкованими грошовими коштами в сумі 23944, 54 грн до четвертої черги задоволення вимог кредиторів в Реєстрі акцептованих вимог кредиторів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суд першої інстанції про необхідність визнати протиправною відмову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк", щодо не включення частини кредиторських вимог ОСОБА_1 в сумі 23944, 54 до четвертої черги задоволення вимог кредиторів в Реєстрі акцептованих вимог кредиторів.

Враховуючи, що відповідачем протиправно не включено частину кредиторських вимог ОСОБА_1 до четвертої черги задоволення вимог кредиторів в Реєстрі акцептованих вимог кредиторів, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача, як спадкоємця ОСОБА_8, є зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Платинум Банк" включити до четвертої черги задоволення вимог кредиторів у Реєстрі акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Платинум Банк" частину кредиторських вимог ОСОБА_4 (спадкоємця ОСОБА_1.) в сумі 23944, 54 грн.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" Ірклієнка Юрія Петровича залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року у справі № 813/2720/17 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді В. В. Ніколін
А. І. Рибачук

Повний текст судового рішення виготовлено 10 листопада 2017 року.