Справа № 806/2364/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк М.Ф.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"07" листопада 2017 р. Справа № 806/2364/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Шведюк М.М.,

Позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від "21" вересня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання неправомірними дії щодо не зарахування вислуги років в пільговому обчисленні та зобов'язання зарахувати до вислуги років в пільговому обчисленні час проходження служби в органах міліції у зоні безумовного (обов'язкового) гарантованого добровільного відселення один місяць служби за півтора місяця за період з 26.04.2006 року по 06.11.2015 року про що внести зміни до наказу №16 від 30.06.2016 року у частині обрахування вислуги років.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 21.09.2017р. позовну заяву ОСОБА_3 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії залишено без розгляду у зв'язку із пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зокрема, ОСОБА_3 посилається на те, що висновки суду про пропуск ним строку звернення до суду згідно з вимогами ст.99 КАС України є безпідставними, оскільки ним надано суду докази його хвороби та проходження МСЕК за період з 08.04.2016р. по 31.07.2017р., про що свідчить довідка МСЕК №2 серії 12 ААА №514253 про встановлення третьої групи інвалідності, посвідчення інваліда війни видане у 2016 році).

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та визнається сторонами, що відповідно до наказу відповідача від 05.11.2015р. ОСОБА_3 був звільнений зі служби в органах внутрішніх справ, а його вислуга в календарному обчисленні складала 09 років 11 місяців та 22 дня, а у пільговому обчисленні - 11років, і 23 дня (а.с.10).

Наказами Відповідача від 06.11.2015р. та від 30.06.2016р. були внесені зміни щодо календарного та пільгового обчислення стажу служби Позивача в органах внутрішніх справ і кінцевий розрахунок вислуги років складає 11років 08місяців і 03дня (календарна), а в пільговому обчисленні - 12років 10місяців та 21день (а.с.11-12).

Листом від 13.07.2016р. голова ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області повідомив позивача про відсутність підстав для зарахування до вислуги років позивача в пільговому обчисленні час проходження служби в органах міліції у зоні безумовного (обов'язкового) гарантованого добровільного відселення (а.с. 15-16).

Позивач визнає факт отримання вказаного листа відповідача 13.07.2016р..

Із вказаним позовом позивач звернувся 30.08.2017р..

Суд першої інстанції залишаючи адміністративний позов без розгляду дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду, а позовна заява та матеріали до неї не містять доказів пропуску такого строку з поважних причин.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частинами 2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч.3 ст.99 КАС для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала (ч.1 ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України).

Не погоджуючись з наведеним обґрунтуванням суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що у даному випадку суд ототожнив процесуальний строк на звернення до суду із гарантією права позивача на зарахування до вислуги років в пільговому обчисленні часу проходження служби в органах міліції у зоні безумовного (обов'язкового) гарантованого добровільного відселення, без обмеження будь-яким строком, яка (гарантія) закріплена у матеріальному законодавстві (Постанова Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" №393 від 17.07.1992 р., постанова Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 р. №106).

Разова відмова зарахування до вислуги років позивача в пільговому обчисленні часу проходження служби в органах міліції у зоні безумовного (обов'язкового) гарантованого добровільного відселення, висловлена у листі від 13.07.2016р., також порушує право позивача, але порушення Позивачем 6-ти місячного процесуального строку на оскарження такої відмови, не звільняє Відповідача від обов'язку, закріпленому в матеріальному праві, в проведенні такого зарахування.

Більше того, бездіяльність відповідача щодо не зарахування до вислуги років позивача в пільговому обчисленні часу проходження служби в органах міліції у зоні безумовного (обов'язкового) гарантованого добровільного відселення є триваючим порушенням загального права позивача (яке не обмежене будь-якими строками), а тому процесуальний строк у даному випадку не повинен застосовуватися.

Крім того, оскаржуючи ухвалу суду першої інстанції, апелянтом, в скарзі наведені доводи поважності причин пропуску строку зазначеного судом, як пропущеного, з посиланням на документи які були надані ним до суду першої інстанції.

Судом в ухвалі перераховано лише частину наданих позивачем зазначених документів, де, без вчинення будь-якого їх аналізу та оцінки, аналізу інших наявних в справі документів, суд першої інстанції лише констатував, що надані докази не підтверджують наявність у Позивача поважних причин, що перешкоджали йому у місячний термін з дня отримання листа Відповідача від 13.07.2016 року звернутися із даним позовом.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить висновку, що оцінюючи обставини справи, що перешкоджали реалізації права особи на звернення до суду, а також обставини за яких позивачу стало відомо про порушення його права при обрахуванні Відповідачем пільгової вислуги, суд першої інстанції не надав таким обставинам належну оцінку, не врахував всіх наведених позивачем доводів дотримання строку звернення із позовом до суду, що дозволило б відповісти на питання, чи позивач за встановлених обставин своєчасно реалізував своє право на звернення до суду, або чи міг його реалізувати. Таким чином, суд першої інстанції не надав належну оцінку всім обставинам у справі та прийшов до передчасного висновку щодо залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно з п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Відповідно до положень ст.204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що, залишаючи позовну заяву в частині без розгляду, суддею суду першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, що дає підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали в частині залишення без розгляду як такої, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 204, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від "21" вересня 2017 р. скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "10" листопада 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,11500

3- відповідачу/відповідачам: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області Старий бульвар, 5/37,м.Житомир,10008

- ,