Справа № 826/23701/15
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

08 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Аліменка В.О., секретар судового засідання Качак Х.Б., за участі представника відповідача-1 Тарасенко Н.В., представника відповідача-2 Ситникова Д.С., представника відповідача-3 Зубенка М.О., представника третьої особи-1 Жукової О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Мороза Віктора Павловича в інтересах ОСОБА_7 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_7 до Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору - Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Міністерства фінансів України, про визнання бездіяльності протиправною, -

В С Т А Н О В И В:

19.10.2015р. ОСОБА_7 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Державна служба України з надзвичайних ситуацій, Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Міністерства фінансів України, про визнання протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України внаслідок якої було допущено терористичний акт з використанням джерела підвищеної небезпеки, за результатами якої було зруйновано будинок позивача, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1, та Державної казначейської служби України внаслідок якої позивачу не відшкодовується завдана зазначеною бездіяльністю шкода.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 20.10.2014р. внаслідок артилерійного обстрілу у м. Донецьку під час проведення антитерористичної операції знищено будинок АДРЕСА_1, який належав позивачу на праві власності. Посилаючись на ст. 5 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» позивач зазначає, що відповідачі Міністерство оборони України, Служба безпеки України та Міністерство внутрішніх справ України є тими суб'єктами, які безпосередньо здійснюють боротьбу з тероризмом у межах своїх повноважень. На думку позивача, держава України в особі Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, допустили незаконну бездіяльність щодо захисту права власності від проявів тероризму та подальшого відшкодування завданої позивачу шкоди.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.04.2017 р. у задоволені позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що встановлені у справі обставини та надані сторонами докази не дають підстави зробити висновок, що шкода завдана позивачу внаслідок зруйнування його житлового будинку, спричинена саме внаслідок кримінального правопорушення, оскільки доказів на підтвердження прийняття досудовим слідством в рамках кримінального провадження №0000450 або судом процесуальних рішень по суті порушеного провадження до суду при розгляді цієї адміністративної справи не надано, а судом таких не встановлено.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.04.2017 р., як таку що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідно до положень статей 1, 11 та 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» встановлення осіб, які вчинили терористичний акт, які здійснювали терористичну діяльність, чи наявність щодо них обвинувального вироку суду, не може бути умовою відшкодування шкоди державою, внаслідок чого, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, представники відповідачів та третіх осіб заперечували проти її задоволення.

Інші сторони в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, представника третіх осіб, перевіривши матеріали справи (два томи разом з додатком на 131 аркуші), та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_7 з 04.05.2000 р. є власником житлового будинку АДРЕСА_1, що підтверджено договором купівлі-продажу (а.с.9).

20.10.2014 приблизно о 22.10. відбулася пожежа у жилому будинку АДРЕСА_1 внаслідок якої будинок повністю зруйновано.

Згідно Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим відділом УСБ України в Донецькій області, на виконання ухвали Шевченківського районного суду м.Києва, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000450 за ч. 1 ст. 258 КК України, за фактом знищення внаслідок обстрілу будинку АДРЕСА_1.

Вказані обставини не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У даній справі спір стосується бездіяльності відповідачів, а саме Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, з приводу недопущення терористичного акту у м. Донецьку, та як наслідок, відшкодування шкоди заподіяної в результаті такої бездіяльності.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про боротьбу з тероризмом» (надалі Закону № 638) з метою захисту особи, держави і суспільства від тероризму, виявлення та усунення причин і умов, які його породжують, визначає правові та організаційні основи боротьби з цим небезпечним явищем, повноваження і обов'язки органів виконавчої влади, об'єднань громадян і організацій, посадових осіб та окремих громадян у цій сфері, порядок координації їх діяльності, гарантії правового і соціального захисту громадян у зв'язку із участю у боротьбі з тероризмом .

Статтею 1 Закон № 638 визначає поняття:

тероризм - суспільно небезпечна діяльність, яка полягає у свідомому, цілеспрямованому застосуванні насильства шляхом захоплення заручників, підпалів, убивств, тортур, залякування населення та органів влади або вчинення інших посягань на життя чи здоров'я ні в чому не винних людей або погрози вчинення злочинних дій з метою досягнення злочинних цілей;

терористичний акт - злочинне діяння у формі застосування зброї, вчинення вибуху, підпалу чи інших дій, відповідальність за які передбачена статтею 258 Кримінального кодексу України. У разі, коли терористична діяльність супроводжується вчиненням злочинів, передбачених статтями 112, 147, 258-260, 443, 444, а також іншими статтями Кримінального кодексу України відповідальність за їх вчинення настає відповідно до Кримінального кодексу України;

боротьба з тероризмом - діяльність щодо запобігання, виявлення, припинення, мінімізації наслідків терористичної діяльності;

антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності;

район проведення антитерористичної операції - визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Стаття 5 Закону № 638 визначає повноваження суб'єктів, які безпосередньо здійснюють боротьбу з тероризмом .

Служба безпеки України здійснює боротьбу з тероризмом шляхом проведення оперативно-розшукових та контррозвідувальних заходів, спрямованих на запобігання, виявлення та припинення терористичної діяльності, у тому числі міжнародної; збирає інформацію про діяльність іноземних та міжнародних терористичних організацій; провадить у межах визначених чинним законодавством повноважень виключно з метою отримання упереджувальної інформації у разі загрози вчинення терористичного акту або при проведенні антитерористичної операції оперативно-технічні пошукові заходи у системах і каналах телекомунікацій, які можуть використовуватися терористами; забезпечує через Антитерористичний центр при Службі безпеки України організацію і проведення антитерористичних заходів, координацію діяльності суб'єктів боротьби з тероризмом відповідно до визначеної законодавством України компетенції; здійснює досудове розслідування злочинів, пов'язаних з терористичною діяльністю; ініціює питання накладення на невизначений строк арешту на активи, що пов'язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них за зверненням особи, яка може документально підтвердити потреби в покритті основних та надзвичайних витрат; забезпечує у взаємодії з розвідувальними органами України безпеку від терористичних посягань установ України за межами її території, їх співробітників та членів їхніх сімей.

Міністерство внутрішніх справ України спільно з Національною поліцією організовує боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції Національної поліції; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.

Міністерство оборони України, органи військового управління, з'єднання, військові частини і підрозділи Збройних Сил України забезпечують захист від терористичних посягань об'єктів та майна Збройних Сил України, зброї масового ураження, ракетної і стрілецької зброї, боєприпасів, вибухових та отруйних речовин, що перебувають у військових частинах або зберігаються у визначених місцях; організовують підготовку та застосування сил і засобів Сухопутних військ, Повітряних Сил, Військово-Морських Сил і Сил спеціальних операцій Збройних Сил України в разі вчинення терористичного акту у повітряному просторі, у територіальних водах України; беруть участь у проведенні антитерористичних операцій на військових об'єктах та в разі виникнення терористичних загроз безпеці держави із-за меж України; в разі залучення до проведення антитерористичної операції - забезпечують із застосуванням наявних сил та засобів виконання завдань щодо припинення діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій; беруть участь у затриманні осіб, а у випадках, коли їх дії реально загрожують життю та здоров'ю заручників, учасників антитерористичної операції або інших осіб - їх знешкоджують.

Стаття 3 Закону № 638 визначає основні принципи боротьби з терроризмом.

Статтею 7 Закону № 638 передбачено, що на Антитерористичний центр при Службі безпеки України покладається: розроблення концептуальних засад та програм боротьби з тероризмом, рекомендацій, спрямованих на підвищення ефективності заходів щодо виявлення та усунення причин та умов, які сприяють вчиненню терористичних актів та інших злочинів, здійснюваних з терористичною метою; збирання в установленому порядку, узагальнення, аналіз та оцінка інформації про стан і тенденції поширення тероризму в Україні та за її межами; організація і проведення антитерористичних операцій та координація діяльності суб'єктів, які ведуть боротьбу з тероризмом чи залучаються до конкретних антитерористичних операцій; організація і проведення командно-штабних і тактико-спеціальних навчань та тренувань; участь у підготовці проектів міжнародних договорів України, підготовка і подання в установленому порядку пропозицій щодо вдосконалення законодавства України у сфері боротьби з тероризмом, фінансування проведення суб'єктами, які ведуть боротьбу з тероризмом, антитерористичних операцій, здійснення заходів щодо запобігання, виявлення та припинення терористичної діяльності; взаємодія із спеціальними службами, правоохоронними органами іноземних держав та міжнародними організаціями з питань боротьби з тероризмом.

Стаття 8 Закону № 638 визначає взаємодію суб'єктів, які безпосередньо здійснюють боротьбу з тероризмом.

Стаття 10 Закону № 638 встановлює умови проведення антитерористичної операції. Антитерористична операція проводиться лише за наявності реальної загрози життю і безпеці громадян, інтересам суспільства або держави у разі, якщо усунення цієї загрози іншими способами є неможливим.

Відповідно до ст. 11 Закону № 638 рішення щодо проведення антитерористичної операції приймається залежно від ступеня суспільної небезпеки терористичного акту керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України за письмовим дозволом Голови Служби безпеки України або керівником координаційної групи відповідного регіонального органу Служби безпеки України за письмовим дозволом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим з Головою Служби безпеки України. Про рішення щодо проведення антитерористичної операції негайно інформується Президент України.

Згідно ст. 12 Закону № 638 для безпосереднього управління конкретною антитерористичною операцією та керівництва силами і засобами, які залучаються до здійснення антитерористичних заходів, утворюється оперативний штаб, очолюваний керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України (координаційної групи відповідного регіонального органу Служби безпеки України) або особою, яка його заміщує, першим заступником чи заступником керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України.

Стаття 19 Закону № 638 передбачає, що відшкодування шкоди, заподіяної громадянам терористичним актом, провадиться за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до закону і з наступним стягненням суми цього відшкодування з осіб, якими заподіяно шкоду, в порядку, встановленому законом.

14.04.2014 р. Указом в. о. Президента України №405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» відповідно до статей 107 та 112 Конституції України постановлено увести в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (надалі Закону № 1669) визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Частиною 1 Закону №1669 визначені поняття:

- періоду проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України;

територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014.

Частиною 4 ст. 4 Закону №1669 встановлено, що перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції Кабінетом Міністрів України прийнято Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком. Відповідно до цього додатку в перелік зазначених населених пунктів включено і місто Донецьк.

Наказом Першого заступника Голови Служби безпеки України - керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 р. №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» визначено такі райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення, зокрема, Донецька область - з 07 квітня 2014 р. На теперішній час рішення про завершення проведення антитерористичної операції на території Донецької області не прийнято.

З матеріалів справи вбачається, що будинок АДРЕСА_1, що належить позивачу на праві власності, знаходиться в населеному пунктів м.Донецьк на території якого здійснюється антитерористична операція.

Як зазначено вище, органами державної влади прийняті відповідні рішення про прийняття невідкладних заходів по подоланню терористичної загрози і збереженню територіальної цілісності України, створено Антитерористичний центр при Службі безпеки України, розпочато проведення антитерористичної операції, яка на даний час не припинена.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволені позовних вимог дійшов висновку, що позивачем не доведено обґрунтованість позовних вимог, з чим і погоджується суд апеляційної інстанції, оскільки відповідачі, хоча і є відповідно до ст. 5 Закону № 638 суб'єктами, які безпосередньо здійснюють боротьбу з тероризмом, проте, відповідно до норм чинного законодавства, не несуть відповідальність за заподіяну шкоду внаслідок терористичного акту. Згідно ст. 19 Закону № 638 відшкодування шкоди, заподіяної громадянам терористичним актом, провадиться за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до закону і з наступним стягненням суми цього відшкодування з осіб, якими заподіяно шкоду, в порядку, встановленому законом.

Отже, суду не надані докази щодо бездіяльності відповідачів по недопущенню терористичного акту у м. Донецьку, проведення антитерористичної операції вже свідчить про вжиття заходів боротьби з тероризмом, що спростовують бездіяльність відповідачів.

Надані позивачем акт від 27.10.2014р., складений комісією у складі інспектора відділення запобігання надзвичайних ситуацій 4 державної пожежно-рятувального загону ГУ Державної служби з надзвичайних ситуацій в Донецькій області старшого лейтенанта Дементьєвої Є.В., інспектора відділення техногенної безпеки 1 державного пожежно-рятувального загону ГУ Державної служби з надзвичайних ситуацій в Донецькій області Марченко Є. про пожежу в будинку АДРЕСА_1(а.с.13) та акт комісійного обстеження Київської районної м. Донецька Ради від 03.11.2014р. щодо пожежі в будинку АДРЕСА_1, експертно-консультативний висновок від 14.11.2015 р., та фотографії не підтверджують бездіяльність відповідачів по недопущенню терористичного акту у м. Донецьку.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені норми закону та встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог щодо бездіяльності відповідачів.

Решта позовних вимог щодо відшкодування шкоди є похідними від основних, отже є такими, що не підлягають задоволенню, як необґрунтовані.

Згідно з частиною 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Обставини встановлені судом першої інстанції та перевірені апеляційним судом апелянтом не спростовано, внаслідок чого, всі доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текст ухвали виготовлено 13.11.2017 р.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу адвоката Мороза Віктора Павловича в інтересах ОСОБА_7 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2017 р., залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_7 до Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору - Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Міністерства фінансів України, про визнання бездіяльності протиправною, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

В.О. Аліменко