Справа № 750/10353/17
Суддя: Требух Н. В.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/750/1370/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Требух Н.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними дій, зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд: визнати дії Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України протиправними щодо відмови у призначенні їй щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 86% суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону з 20 жовтня 2016 року; зобовязати Чернігівське обєднане управління Пенсійного фонду України призначити довічне грошове утримання судді у відставці з дня його призначення виходячи з розміру 90% до суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до Закону України № 1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів»; зобовязати та виплатити різницю недоотриманого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з квітня 2017 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона 20.10.2016 року звернулась до Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Позивачу було визначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86% суддівської винагороди. З розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який наданий Київським апеляційним адміністративним судом, вбачається усього стаж роботи ОСОБА_1 станом на 18.10.2016 року становить 28 років 9 місяців та 4 дні, з них 10 місяців і 8 днів слідчий прокуратури Будьоновського району міста Донецька, 3 роки 11 місяців та 7 днів прокурор Чернігівської області, 3 роки 4 місяці та 1 день народний суддя Новозаводського районного народного суду м.Чернігова, 12 років 3 місяці та 11 днів суддя апеляційного суду Чернігівської області, 2 роки 6 місяців та 24 дні суддя Чернігівського окружного адміністративного суду, 5 років 9 місяців та 13 днів суддя Київського апеляційного адміністративного суду.

Таким чином, їй безпідставно при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання не враховано відповідачем стаж її роботи органах прокуратури та визначено розмір щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 86% суддівської винагороди. Зазначені дії Пенсійного фонду є неправомірними, та такими, що суперечать пунктам 25 та 34 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів» та частині четвертій статті 43 Закону України № 2862-ХІІ «Про статус суддів».

27.10. 2017 року ухвалою суду відкрито скорочене провадження в адміністративній справі.

08.11.2017 року до суду надійшли заперечення відповідача, відповідно до яких відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з підстав викладених у запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, подані відповідачем заперечення на позов, зясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, а також повідомлені відповідачем обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку скороченого провадження.

Відповідно до частини першої статті 46 ОСОБА_2 України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 46 ОСОБА_2 України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Верховної ОСОБА_3 України від 08.09.2016 року «Про звільнення суддів» ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Київського апеляційного адміністративного суду у звязку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який наданий Київським апеляційним адміністративним судом, вбачається усього стаж роботи ОСОБА_1 станом на 18.10.2016 року становить 28 років 9 місяців та 4 дні, з них 10 місяців і 8 днів слідчий прокуратури Будьоновського району міста Донецька, 3 роки 11 місяців та 7 днів прокурор Чернігівської області, 3 роки 4 місяці та 1 день народний суддя Новозаводського районного народного суду м.Чернігова, 12 років 3 місяці та 11 днів суддя апеляційного суду Чернігівської області, 2 роки 6 місяців та 24 дні суддя Чернігівського окружного адміністративного суду, 5 років 9 місяців та 13 днів суддя Київського апеляційного адміністративного суду.

Позивач звернулася до відповідача із зверненням про визначення їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% до суддівської винагороди з дня його призначення, здійснення відповідного перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з дня його призначення та провести відповідні виплати.

Відповідно до ст.8 ОСОБА_2 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Згідно ст.22 ОСОБА_2 України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією ОСОБА_2, не є вичерпними. ОСОБА_4 права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У відповідності до ч.1 ст.64 ОСОБА_2 України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_2 України.

В силу вимог ст.126 ОСОБА_2 України незалежність і недоторканність суддів гарантується ОСОБА_2 і законами України.

Проголосивши незалежність і недоторканість суддів, ОСОБА_2 України передбачила однією з гарантій цієї незалежності право судді на відставку (п.9 ч.5 ст.126 ОСОБА_2 України (в редакції, що була чинною на час звільнення у відставку).

З системного аналізу законодавства зміст поняття «право на відставку» слід розуміти як одну із позитивних підстав припинення суддею своїх повноважень з одночасним гарантуванням отримання належного матеріального забезпечення після відставки, а тому право судді на відставку, передбачене у п.9 ч.5 ст.126 ОСОБА_2 України, передбачає припинення повноважень судді, а також призначення належного матеріального забезпечення. При цьому, пенсія за віком, призначена на загальних підставах, не є таким матеріальним забезпеченням.

Крім того, за своєю правовою природою щомісячне довічне грошове утримання, на відміну від пенсії на загальних підставах, є гарантованою державою щомісячною грошовою виплатою, що служить забезпеченням належного матеріального утримання судді, яка призначається і нараховується державою за результатом багаторічної праці особи саме на суддівській посаді, виплачується лише за умови наявності встановленого законом стажу роботи на посаді судді та є складовою правового статусу судді, як фінансова гарантія незалежності суддів.

Такий висновок ґрунтується на аналізі чинного законодавства, а також рішень ОСОБА_4 Суду України та Європейського Суду з прав людини.

У відповідності до п.14 ч.1 ст.92 ОСОБА_2 України статус суддів визначається виключно законами України.

Так, відповідно до п. 25 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (в редакції, яка діяла станом на день встановлення позивачу щомісячного довічного утримання судді), право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної ОСОБА_3 України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу не було враховано у загальний стаж, який дає право на врахування підвищеної відсоткової ставки при визначенні щомісячного довічного грошового утримання роботу в органах прокуратури.

Правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права, визначає систему судів загальної юрисдикції, статус професійного судді, народного засідателя, присяжного, систему та порядок здійснення суддівського самоврядування і встановлення системи і загального порядку забезпечення діяльності судів та регулює інші питання судоустрою і статусу суддів були врегульовані Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI.

Відповідно до п. 11 Перехідних положень Розділ XIII вказаного Закону в редакції від 07 липня 2010 року, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Так, статтею 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII (в редакції від 01 січня 2011 року, передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили о складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

22.05.2008 року ОСОБА_4 Суд України в рішенні №10-рп/2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 ОСОБА_2 України, ОСОБА_4 Суд України дав у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005, згідно з яким «…конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод - є їх обмеження. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». ОСОБА_4 Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянина ОСОБА_4 Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Виходячи з висловленого у рішеннях ОСОБА_4 Суду України розуміння сутності соціальних гарантій громадян, зокрема суддів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

Рішенням ОСОБА_4 Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016 були визнані неконституційними, зокрема, положення частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, які передбачали зменшення розміру щомісячного грошового утримання судді.

При цьому ОСОБА_4 Суд України визначив порядок виконання рішення, відповідно до якого частина 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, яка суперечить ОСОБА_2 України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення ОСОБА_4 Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року №192-VIII, а саме, «щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Статтею 8 ОСОБА_2 України встановлено, що в Україні визнається і діє верховенство права. ОСОБА_2 має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй.

Принцип верховенства права як першочерговий закріплений у статтях 7, 8 КАС України.

Статтею 22 ОСОБА_2 України визначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Незалежність суддів закріплена в ОСОБА_2 України, отже, статус судді, який зберігається і за суддею у відставці, є конституційним.

Відповідно до статті 126 ОСОБА_2 України незалежність і недоторканість суддів гарантується ОСОБА_2 і законами України.

Отже, враховуючи вищезазначені рішення ОСОБА_4 Суду, не можуть бути застосовані у спірних правовідносинах положення Закону, які призводять до звуження прав судді, а саме, до зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки такі положення, як і положення Закону, поставлені на розгляд ОСОБА_4 Судом, визнані неконституційними та такими, що звужують права судді, шляхом зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Наведені положення підтверджуються й міжнародними стандартами у сфері судочинства. Так, згідно пункту 54 Рекомендації CM/Rес (2010)12) від 17.11.2010 року Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки - «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці».

Виходячи з наведеного, щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Таким чином, відповідач, невірно визначив розмір щомісячного грошового утримання судді на рівні 86% суддівської винагороди судді, не зарахувавши до стажу роботи позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи на посаді слідчого прокуратури Будьонівського району Донецької області ( 10 місяців та 8 днів) та прокурора Чернігівської області ( 3 роки 11 місяців та 7 днів) у звязку з чим суд приходить до висновку про неправомірність дій відповідача щодо визначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 86% суддівської винагороди судді.

Розділом І Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 20.03.2017 № 5-1) визначено, що щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного за днем звільнення судді з посади у відставку, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади. У разі звернення пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади щомісячне довічне утримання призначається з дня звернення за його призначенням. Днем звернення за призначенням щомісячного довічного утримання вважається день прийняття органом, що призначає щомісячне довічне утримання, заяви та документів, перелік яких наведено в розділі IIІ цього Порядку.

Таким чином, вбачається, що щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% до суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII мало бути визначено позивачу з дня призначення такого грошового утримання, а саме: з 20 жовтня 2016 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ОСОБА_2 України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України

На підставі ст.ст. 8, 19, 22, 46, 64, 126 ОСОБА_2 України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI, Законом України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII, Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 № 3-1, ст.ст. 2, 17, 69, 71, 99, 158, 159, 160, 162, 163, 165, 167, 183-2 КАС України, суд

П о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% від розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з 20 жовтня 2016 року.

Зобовязати Чернігівське обєднане управління Пенсійного фонду України зробити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з дня його призначення - 20 жовтня 2016 року, виходячи з розміру 90% до суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до Закону України № 1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів».

Зобовязати Чернігівське обєднане управління Пенсійного фонду України нарахувати та виплатити різницю недоотриманого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 26 квітня 2017 року.

Стягнути з Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в сумі 640,00 грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.В. Требух