Справа № 820/2370/17
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 р. Справа № 820/2370/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

представників сторін: позивача - ОСОБА_1, відповідача - Юрчик Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного нотаріуса Харківського міського Нотаріального округу ОСОБА_3 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2017р. по справі № 820/2370/17

за позовом Приватного нотаріуса Харківського міського Нотаріального округу ОСОБА_3

до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання дій незаконними,

ВСТАНОВИЛА:

Приватний нотаріус Харківського міського Нотаріального округу ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (далі по тексту - відповідач, Центральна ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області), в якому просить суд:

- скасувати наказ Центральної ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області та визнати дії Центральної ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області протиправними;

- скасувати вимогу про сплату боргу в сумі 76140,82 грн.;

- скасувати рішення №004261304 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2017 року по справі № 820/2370/17 в задоволенні адміністративного позову Приватного нотаріусу Харківського міського Нотаріального округу ОСОБА_3 до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій незаконними - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2017 року по справі № 820/2370/17 та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги та у судовому засіданні представник відповідача вказує, що наказ про проведення перевірки - є безпідставним, а дії відповідача щодо проведення цієї перевірки - протиправними. Вказує, що на підставі акта перевірки від 04.11.2016 року №4273/1 відповідачем безпідставно зроблено висновки про порушення позивачем вимог законодавства, а також неправомірно прийнято оскаржувані вимогу про сплату боргу в сумі 76140,82 грн. та рішення №004261304 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Представник відповідача, у надісланих запереченнях на апеляційну скаргу та у судовому засіданні, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Представник відповідача, зокрема, посилається на правомірність проведення перевірки позивача, а також обґрунтованість висновків акта перевірки та прийнятих на підставі зазначеного акта вимоги про сплату боргу в сумі 76140,82 грн. та рішення №004261304 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску. Зазначає, що під час проведення перевірки контролюючим органом встановлено, що звітність платником єдиного внеску була надана з порушенням п. 5 ч. 3 розділу ІІІ Наказу Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 "Про затвердження порядку формування та подання страхувальникам звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування". Враховуючи викладене, вважає вимогу про сплату боргу в сумі 76140,82 грн. та рішення №004261304 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску правомірними та такими, що не підлягають скасуванню.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 вересня 2016 року Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області видано наказ №1100 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки самозайнятої особи ОСОБА_3.

19 грудня 2016 року ОСОБА_3, приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу, надійшла вимога про сплату боргу на загальну суму 76140 грн. 82 коп. від 01.12.2016 року №Ф-077

Підставою для направлення вимоги про сплату боргу став акт від 04.11.2016 року №4273/1 Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки самозайнятої особи ОСОБА_3, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, щодо обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015 р.", за результатами якого було встановлено, що звітність платником єдиного внеску була надана з порушенням п. 5 ч. 3 розділу ІІІ Наказу Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 "Про затвердження порядку формування та подання страхувальникам звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування". За результатами чого було донараховано єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. у сумі 76140,82 грн..

Крім того, 01.12.2016 року Центральною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області прийнято рішення № 004261304 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Не погодившись з діями відповідача щодо проведенню перевірки, а також винесеними відповідачем вимогою та рішенням, ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом про оскарження цих дій, скасування рішення та вимоги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання незаконними дій відповідача при проведенні перевірки, з наступних підстав.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2011 року № 2464-VІ (далі по тексту - Закон № 2464-VІ).

Відповідно до ст.2 цього Закону (в редакції, чинній на час проведення перевірки) дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

За змістом п.5 ч.1 ст.4 Закону № 2464-VІ, платниками єдиного внеску є, зокрема, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до положень ч.4 ст.8 Закону № 2464-VІ (в редакції, чинній на час проведення перевірки позивача), порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У свою чергу, відповідно до пп.14.1.1-1 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, адмініструванням податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) та інших платежів відповідно до законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (далі - податків, зборів, платежів) є сукупність рішень та процедур контролюючих органів і дій їх посадових осіб, що визначають інституційну структуру податкових та митних відносин, організовують ідентифікацію, облік платників податків і платників єдиного внеску та об'єктів оподаткування, забезпечують сервісне обслуговування платників податків, організацію та контроль за сплатою податків, зборів, платежів відповідно до порядку, встановленого законом.

За визначенням п.3-1 ч.1 ст.1 Закону № 2464-VІ, органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що формує податкову і митну політику (в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів, єдиного внеску) та забезпечує її реалізацію (центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), та його територіальні органи.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.9 Закону № 2464-VІ, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Частиною 1 статті 12 Закону № 2464-VІ встановлено, що завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску (п.3 ч.2 ст.12 Закону № 2464-VІ).

Таким чином, колегія суддів зазначає, що контроль за дотриманням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску Законом № 2464-VІ віднесено до повноважень органів доходів і зборів (на даний час - органів Державної фіскальної служби).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність у відповідача повноважень на проведення у спірних відносинах перевірки щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки дотримання позивачем як самозайнятою особою, що провадить незалежну професійну діяльність, вимог законодавства, що регулює нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року. Посилання позивача на протилежне є хибним.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.13 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", органи доходів і зборів мають право проводити перевірки, зокрема, у осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки.

Документальні та камеральні перевірки проводяться у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Так, положеннями п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України передбачено право контролюючих органів проводити камеральні, документальні (планові або позапланові, виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених Податковим Кодексом України.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених Податковим Кодексом України.

Відповідно до п.п. 75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

В свою чергу нормами ст.78 ПК України визначено порядок проведення документальної позапланової перевірки.

Так, п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Згідно з п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України, право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Відповідно до п. 78.7 ст. 78 Податкового кодексу України, перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Відповідно до п. 79.1 ст. 79 ПК України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Відповідно п. 79.2 ст. 79 ПК України, виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Згідно з положеннями п. 79.3 ст. 79 ПК України, присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова.

Так, у зв'язку із встановленням недостовірності даних при проведенні камеральної перевірки поданої позивачем звітності з ЄСВ за 2015 рік відповідачем на адресу ОСОБА_3 надіслано запит "Про надання інформації" (лист від 19.05.2016 року №6005/209-30-13-02-23/9), який направлено засобами поштового зв'язку з повідомленням про вручення та відповідно до відмітки на поштовому повідомленні отримано позивачем 17.06.2016 року, та запропоновано надати пояснення стосовно невірного відображення в Додатку 5 таблиці 3 "Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску" суми чистого доходу за 2015 рік з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску.

Також, у надісланому запиті зазначено про те, що у випадку ненадання пояснень буде проведено документальну позапланову перевірку.

Однак, пояснень на підтвердження суми чистого доходу за 2015 рік з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску ОСОБА_3 не надано, а лише у відповіді від 21.06.2016 року вих. №101/01-16 зазначено про те, що перевірити нотаріуса як самозайняту особу взагалі неможливо.

Отже, у зв'язку з неотриманням контролюючим органом пояснень від платника податків на підставі п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України відповідачем 09.09.2016 року видано наказ №1100 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки само зайнятої особи ОСОБА_3.", який разом з письмовим повідомленням від 09.09.2016 року №116 про дату початку проведення перевірки направлено на адресу позивача засобами поштового зв'язку з повідомленням про вручення та отримано останньою 17.09.2016 року.

Таким чином, вимоги, передбачені ПК України щодо порядку призначення та початку проведення позапланової документальної невиїзної перевірки відповідачем було дотримано.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дій Центральної ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки самозайнятої особи ОСОБА_3, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, щодо обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015 р. та скасування наказу Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області №1100 від 09 вересня 2016 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки самозайнятої особи ОСОБА_3, а відтак, вважає постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні цих позовних вимог - такою, що підлягає залишенню без змін.

Щодо правомірності донарахування відповідачем єдиного соціального внеску на загальну суму у розмірі 76140,82 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Так, за результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки, оформленої актом від 04.11.2016 року №4273/20-30-13-04/НОМЕР_1, який направлено на адресу позивача засобами поштового зв'язку та отримано останнім 15.11.2016 року, відповідачем встановлено порушення ОСОБА_3 п. 5 ч. 3 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а саме: платники, визначені підпунктом 4 пункту 1 розділу ІІ цієї Інструкції, сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний рік до 01 травня наступного року на підставі даних річної податкової декларації. При цьому враховується кількість календарних місяців, у яких отримано дохід (прибуток).

Так, пунктом 2 частини першої статті 7 Закону №2464 визначено базу нарахування єдиного внеску, якою є сума доходу (прибутку), отриманого від діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Згідно з пп. 1 п. 5 розділу ІV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015 року, обчислення сум єдиного внеску зазначеною категорією платників здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій.

Із зазначеного слідує, що база нарахування єдиного внеску, якою є дохід (прибуток), отриманий від діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, визначається на підставі даних річних податкових декларацій.

Пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 Закону № 2464 встановлено нижню та вищу межу розміру єдиного внеску, що підлягає нарахуванню, а саме: 1) сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток); 2) нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Відповідно до пункту 11 статті 8 Закону № 2464, єдиний внесок для позивача встановлено у розмірі 34,7 відсотка визначеної цим Законом бази нарахування єдиного внеску.

Статтею 9 Закону № 2464 передбачено, що платники внеску, до категорії яких відноситься позивач, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Періодом, за який такі платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний рік.

Відповідно до п.п. 3 п. 5 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдино: внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Мінфіну України від 20.04.2015 року №449 (далі - Інструкція №449), платники, визначені підпунктом 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, сплачують єдиний внесок, нарахований календарний рік, до 01 травня наступного року на підставі даних річної податкове декларації. При цьому враховується кількість місяців, у яких отримано дохід (прибуток).

Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких він отриманий. До вказаної суми з урахуванням максимальної величини бази нарахувань єдиного внеску застосовується ставка, зазначена в пункті 3 розділу III цієї Інструкції.

Таким чином, сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою, що забезпечує себе роботою самостійно, до органів доходів і зборів за результатами календарного року.

Враховуючи зазначені положення чинного законодавства, позивач визначив базу нарахування єдиного внеску на підставі Податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік у розмірі 593169,10 грн., що не спростовано відповідачем за результатами проведеної перевірки та зафіксовано у Акті від 04.11.2016 року №4273/1.

Колегією суддів встановлено, що в акті перевірки жодних зауважень з боку податкового органу щодо своєчасності та форми подання податкових декларацій про майновий стан і доходи у спірному періоді не наведено, протиправність формування показників відображених у вказаній декларації щодо визначення суми чистого оподатковуваного доходу чи не підтвердження такого доходу первинними документами бухгалтерського обліку контролюючим органом не зазначено.

Колегія судів звертає увагу на те, що, Законом № 2464, стаття 2 якого встановлює виключність регулювання саме ним бази нарахування єдиного внеску, не містить норм, які б визначали базу нарахування єдиного внеску як результат арифметичної операції ділення суми доходу, отриманого платником єдиного внеску за рік, на кількість календарних місяців.

Відповідач здійснив невірне тлумачення ст. 7 Закону № 2464 та вийшов за межі дійсного змісту цієї, а саме - база нарахування єдиного внеску визначена Відповідачем на рівні середньомісячного доходу, що не відповідає вказаним вище вимогам законодавства.

Внаслідок цього, відповідачем на власний розсуд застосовано максимальну базу нарахування єдиного внеску за кожний місць звітного року - здійснено обрахунок добутку сімнадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на відповідний місяць, та ставки єдиного внеску.

За приписами наведених норм законодавства, для приватних нотаріусів встановлено, що єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності за результатами календарного року, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, але в межах розміру мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Таким чином, встановлений механізм визначення суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок передбачає, що приватний нотаріус самостійно визначає таку суму доходу кожного місяця. Враховуючи вищенаведене, сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою, що забезпечує себе роботою самостійно, до контролюючого органу за результатами календарного року.

Враховуючи викладене, при визначенні бази для нарахування єдиного соціального внеску шляхом ділення річного чистого доходу на кількість календарних місяців, протягом яких він отриманий, контролюючим органом були порушені вимоги підпункт 2 пункту 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а саме чистий оподатковуваний дохід, неправомірно завищений та не відповідає поданій податковій декларації про майновий стан і доходи приватного нотаріуса ОСОБА_3 за 2015 рік.

Щодо прийнятого відповідачем рішення №004261304 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначалось вище, сума єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 76140,82 грн. була нарахована позивачеві безпідставно, а тому рішення про застосування штрафних фінансових) санкцій в сумі 76140,80 грн. є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної вимоги про сплату боргу від 01.12.2016 року № Ф-077 зі сплати єдиного внеску на суму 76140,82 грн. та при прийнятті рішення № 004261304 від 01.12.2016 року про застосування штрафних санкцій, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а отже, наявні підстави для скасування даної вимоги та рішення.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень правомірності своїх рішень у формі вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій належним чином не довів.

Разом з тим, у відповідності до п. 4 ч.1 ст.202 КАС України, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Згідно ч.2 ст.205 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може прийняти нову постанову, якою суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2017 року по справі № 820/2370/17 підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог Приватного нотаріуса Харківського міського Нотаріального округу ОСОБА_3 щодо скасування вимоги Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 01.12.2016 року № Ф-077 про сплату боргу в сумі 76140,82 грн., скасування рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 01.12.2016 року №004261304 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску з прийняттям в цій частині нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного нотаріуса Харківського міського Нотаріального округу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2017р. по справі № 820/2370/17 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Приватного нотаріуса Харківського міського Нотаріального округу ОСОБА_3 щодо скасування вимоги Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 01.12.2016 року № Ф-077 про сплату боргу в сумі 76140,82 грн., скасування рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 01.12.2016 року №004261304 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

В цій частині прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Приватного нотаріуса Харківського міського Нотаріального округу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати вимогу Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 01.12.2016 року № Ф-077 про сплату боргу в сумі 76140,82 грн..

Скасувати рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 01.12.2016 року №004261304 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2017 року по справі № 820/2370/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.
Повний текст постанови виготовлений 14.11.2017 р.