Справа № 754/7855/17
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/607/17
Справа №754/7855/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 листопада 2017 року Деснянський районний суд міста Києва

в складі: головуючого - судді - Панченко О.М.

при секретарі - Моторенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об»єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язати здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 15.06.2017 року звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії Лівобережного об»єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмовйому у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» та постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до нормативно-правових актів»; зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з квітня 2016 року перерахунок призначеної йому пенсії у розмірі 80 відсотків від заробітної плати на підставі довідки УПСЗН Дніпровської РДА в м. Києві без обмеження її максимального розміру та зобов»язати відповідача виплатити йому недоплачену різницю між фактично отриманою та перерахованою пенсією за період з квітня 2016 року.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він перебуває на обліку та одержує пенсію відповідно до ЗУ «Про державну службу» в розмірі 80% від його заробітної плати, як начальника управління праці та соціального захисту населення Дніпровської РДА в м. Києві.

16 березня 2017 року позивач звернувся до Відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії державного службовця у зв»язку із підвищенням посадових окладів на підставі довідки про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років та ін..), виданої УПСЗН в м. Києві.

Листом від 30.03.2017 року відповідач повідомив позивача про відмову в здійсненні перерахунку пенсії, мотивуючи своє рішення тим, що з 01.06.2015 року ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02.03.2015 р. скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначаються пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу».

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач був вимушений звернутися за захистом свого порушеного права до суду.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову в повному обсязі, просив суд про їх задоволення.

Преставник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, а також просила про застосування строку позовної давності до заявлених позивачем позовних вимог з квітня 2016 року. Зазначила, що в матеріалах пенсійної справи позивача дійсно в наявності є довідка з місця роботи позивача - УПСЗН Дніпровської РДА в м. Києві.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку та одержує пенсію відповідно до ЗУ «Про державну службу» в розмірі 80% від його заробітної плати.

Статтею 37-1 ЗУ «Про державну службу» в редакції на час призначення позивачу пенсії державного службовця передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

З 1 травня 2016 року набрав чинності ЗУ «Про державну службу» №889-УІІІ від 10.12.2015 року.

Постановою КМУ від 06.04.2016 року №292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» затверджено схему посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів. Згодом дію попередньої пролонговано Постановою КМУ №15 від 18.01.2017 року «Питання оплати праці працівників державних органів». Відповідно до вищевказаного Закону та постанови КМУ відбулась зміна структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівникам апарату органів виконавчої влади.

З п. 5 Постанови КМУ від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» перерахунок пенсії провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи.

Відповідно до абз. 2 п. 1 Постанови, у разі зміни структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівникам апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та її виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів виплати, одержані особою за період до зміни структури заробітної плати, тобто інші складові заробітної плати, включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до абз. 1 цього пункту без коригування згідно з п. 2 цієї постанови.

16 березня 2017 року позивач звернувся до Відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії державного службовця у зв»язку із підвищенням посадових окладів на підставі довідки про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років та ін..), виданої УПСЗН, що знаходиться в матеріалах його пенсійної справи.

Листом від 30.03.2017 року відповідач повідомив позивача про відмову в здійсненні перерахунку пенсії, мотивуючи своє рішення тим, що з 01.06.2015 року ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02.03.2015 р. скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначаються пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу».

Відповідно до пунктів 10 та 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 № 899-VII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості - Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р." № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно ст. 37 вказаного Закону (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Конституція України визнає і гарантує дію принципу верховенства права (частина перша статті 8); органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19); при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя статті 22); незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України (частина перша статті 126).

Однією з найважливіших умов визначеності відносин між людиною і державою є закріплення у статтях 3, 21 Конституції України принципу непорушності прав і свобод людини. Визнаючи людину найвищою соціальною цінністю, Основний Закон України встановлює перелік прав і свобод, гарантує і забезпечує їх захист, у тому числі від порушення з боку держави, її органів та посадових осіб.

Згідно ст. 37 вказаного Закону умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються КМУ.

Пунктом 4 Постанови КМУ «Про деякі питання вдосконалення визначеня розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31.05.2000 року №865 встановлено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень КМУ заробітна плата для перерахунку пенсії визначалась виходячи з заробітної плати працюючих державних за тими ж посадами.

Відповідно до п. 5 вказаної постанови (редакція від 25.03.2014 р) перерахунок пенсій провожився з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи.

Постановою КМУ від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» до постанови КМУ від 31.05.2000 року №865 внесено зміни, які застосовуються з 01.12.2015 р., а саме виключено п. 4, а п. 5 викладено в новій редакції: «форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням ПФУ за погодженням з Міністерством соціальної політики». Вказаною постановою КМУ на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (23.03.2017 року) не було визначено порядку перерахунку пенсії державного службовця.

Згідно зі ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Так, Конституційний Суд України, у своєму Рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) підкреслив, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачають за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша) Основного Закону України правові гарантії, правову визначеність і пов'язану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини).

В цьому ж рішенні Конституційний Суд України також висловив правову позицію відповідно до якої зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру. Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики (абзаци п'ятий, шостий пункту 4 мотивувальної частини).

В Рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 єдиний орган конституційної юрисдикції в Україні, посилаючись на низку своїх позицій констатує, що неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року № 20-рп/2004) (абзац чотирнадцятий пункту 5 мотивувальної частини).

У рішенні Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року у справі №1-29/2007 зазначено, що утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини другої статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 68 Конституції України вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Принципи соціальної держави втілено також у ратифікованих Україною міжнародних актах: Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, Європейській соціальній хартії (переглянутій) 1996 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов'язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення тощо.

Європейський суд з прав людини в контексті даної проблеми вважає, що будь-яке коректування пенсійного забезпечення повинно здійснюватися поступово, обережно і у заздалегідь прорахований спосіб. Будь-який інший підхід може поставити під загрозу соціальний мир, передбачуваність пенсійної системи та правову визначеність. Така точка зору викладена, зокрема у § 51 рішення у Справі „Андрлє проти Чеської Республіки" („Andrele v. The Czech Republik") від 17 лютого 2011 року, заява № 6268/08).

Отже, позивач має право на перерахунок пенсії в зв»язку з підвищеннням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а відтак дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу згідно ЗУ «Про державну службу» у зв»язку з підвищенням посадових окладів працюючим державним службовцям, що зазначено в довідці, виданій позивачу УПСЗН Дніпровської РДА в м. Києві є протиправними.

Разом з тим, відповідно до ч.1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з адміністративного позову, позивач звернувся з ним до суду 15 червня 2017 року, 16 березня 2017 року він звернувся із заявою до відповідача про перерахунок його пенсії на яку отримав письмову відмову від 30.03.2017 року. Перерахунок пенсії просить суд здійснити з квітня 2016 року. З клопотанням про визнання пропуску звернення до суду по будь-яким поважним причинам та поновлення такого строку позивач до суду не звертався. Суд вважає обґрунтованим та можливим задовольнити вимоги позову з 16.03.2017 року - дня звернення позивача з письмовою заявою до відповідача про здійснення йому перерахунку пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

З підстав вищенаведеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 8, 19, 46, 126 Конституції України, статтями 2, 6-10, 17, 94, 104-107, 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об»єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язати здійснити перерахунок пенсії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Лівобережного об»єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії у розмірі 80% місячної (чинної) заробітної плати на підставі відповідної довідки Управління праці та соціального захисту населення Дніпровскої РДА в м. Києві, яка знаходиться в його пенсійній справі та відповідно до Закону України «Про державну службу», постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до нормативно-правових актів».

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 16 березня 2017 року перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії у розмірі 80 відсотків від заробітної плати на підставі довідки Управління праці та соціального захисту населення Дніпровскої РДА в м. Києві, яка знаходиться в його пенсійній справі та відповідно до Закону України «Про державну службу», постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до нормативно-правових актів» без обмеження її максимального розміру та зобов»язати Лівобережне об»єднане управління пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 недоплачену різницю між фактично отриманою та перерахованою пенсією за період з 16 березня 2017 року.

За рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, а саме Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: