Справа № 824/543/17-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 р. м. Чернівці Справа № 824/543/17-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління ДФС у Тернопільській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідач ОСОБА_2 управління ДФС у Чернівецькій області, про визнання дій протиправними та скасування податкової вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

В поданому до суду адміністративному позові фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (позивач), з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 11.09.2017 року, просив: 1) визнати протиправними дії ОСОБА_2 управління ДФС у Тернопільській області (відповідач) при винесенні на підставі акта перевірки №4104/19-18-13-02-23/НОМЕР_1 від 21.10.2016 року податкових повідомлень-рішень від 05.12.2016 року № та №; 2) скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.12.2016 року № та №, що прийняті ОСОБА_2 управлінням ДФС у Тернопільській області на підставі акта перевірки №4104/19-18-13-02-23/НОМЕР_1 від 21.10.2016 року; 3) скасувати податкову вимогу №363/17 від 06.02.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що порушення відповідачем порядку складання і направлення Акту перевірки та податкових повідомлень-рішень стали підставою безпідставного застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату податкового зобов'язання, визначеного контролюючим органом, на суму 42865,11 грн і штучним створенням податкового боргу.

Позивач вважає, що відповідач не є суб'єктом права для визначення податкового зобов'язання чи податкового боргу, оскільки вона не перебуває на податковому обліку у ДФС в Тернопільській області.

Так, із змісту п. 45.1. ст. 45 ПК України слідує, що податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

24.03.2006 року Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради зареєстровано позивача підприємцем за податковою адресою: 58000, АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В01 №399720, та 29.03.2006 року взято на облік в ДПІ у м. Чернівці, що підтверджується Довідкою про взяття на облік платника податків № 1063.

Податкових повідомлень-рішень від 05.12.2016 року № та № контролюючий орган на адресу позивача не надсилав, про складання Акту перевірки №4104/19-18-13-02-23/НОМЕР_1 не повідомляв, що позбавило його можливості скористатись правовою допомогою.

У п. 2 Розділу IX Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків передбачено, що фізичні особи подають Заяви про зміну даних, які вносяться до облікової картки/повідомлення особисто або через законного представника чи уповноважену особу до контролюючого органу за місцем проживання, у разі зміни місця проживання - до контролюючого органу за новим місцем проживанням.

Таким чином, на думку позивача, інформувати відповідача про зміну місця проживання вона не зобов'язана. Крім того, державна реєстрація ФОП ОСОБА_1 проведена виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 24.03.2006 року, на облік в органах ДФС взята 29.03.2006 року, в той час, як Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затверджене Наказом Міністерства доходів і зборів за №779 лише 10.12.2013 року, і в силу дії закону в часі не може застосовуватись до правовідносин які діяли до його прийняття.

Пунктом 17 Розділу VII вказаного Положення встановлено, що контролюючі органи забезпечують достовірність даних про платників податків у Державному реєстрі, їх оновлення, архівування, відновлення та захист від несанкціонованого доступу.

Таким чином, позивач вважає, що перевірку податковим органом здійснено за незареєстрованим місцем її проживання, у зв'язку з чим спірні рішення винесені неуповноваженим на те органом та підлягають скасуванню.

При цьому зазначив, що відповідач безпідставно перекладає відповідальність за формування даних Державного реєстру на платника, який належно пройшов державну реєстрацію і взятий на облік в ГУ ДФС в Чернівецькій області як платник податків.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що Актом від 21.10.2016 року №4104/19-18-13-02/НОМЕР_1 оформлено результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб - фізичної особи ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1 за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року.

Перевіркою встановлено порушення: абз. д п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.п. в п. 176.1 ст.176, ст.179 ПК України від 02.12.2010 року №2755-VІ з наступними змінами та доповненнями, в результаті чого донараховано суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік в сумі 80598,25 грн; п. 161 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України від 02.12.2010 року № 2755-VІ з наступними змінами та доповненнями, в наслідок чого, донараховано військового збору за результатами отриманих доходів у вигляді додаткового блага за 2015 рік в сумі 6090,54 грн. На підставі виявлених порушень ОСОБА_2 управлінням ДФС у Тернопільській області прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення від 05.12.2016 року № відповідач зазначив, що ПАТ ОСОБА_3 Аваль відобразив суму анульованого основного боргу в розмірі 406036,23 грн в Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано за рахунок резерву, а саме в звітності за 1 квартал 2015 року з ознакою доходу 126 - додаткове благо.

На виконання абз. д п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПК України від 02.12.2010 року № 2755-VІ, із змінами і доповненнями, ПАТ ОСОБА_3 Аваль 04.02.2015 року повідомив платника податку - боржника ОСОБА_1 про прийняте рішення щодо анулювання частини заборгованості за кредитним договором №011/0001/32669 від 03.05.2006 року.

Відповідно до п. 167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 15% бази оподаткування, а в разі коли база оподаткування в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року до суми такого перевищення застосовується ставка 20%.

У зв'язку з тим, що фізична особа - платник податку ОСОБА_1 податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік в Тернопільську ОДПІ не подала, податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік визначаються контролюючим органом самостійно. Розрахунок податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік який необхідно сплатити фізичній особі - платнику податків ОСОБА_1 - нараховано доходу у березні 2015 року в розмірі 406032,23 грн, ставка податку 15% до суми яка не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, а сума яка перевищує десятикратний розмір оподатковується за ставкою 20%. Таким чином проведеною перевіркою встановлено порушення фізичною особою - платником податків ОСОБА_4 абз. д п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, ст. 167, ст. 179 ПК України внаслідок чого, проведеною перевіркою донараховано податку на доходи фізичних осіб за результатами отриманих доходів у вигляді додаткового блага у 2015 році в сумі 80598,25 грн.

Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення від 05.12.2016 року № відповідач зазначив, що відповідно до п. 161 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

У зв'язку з тим, що фізична особа - платник податку ОСОБА_1 декларацію про майновий стан та отримані доходи за 2015 рік в Тернопільську ОДПІ не подала, податкові зобов'язання з військового збору за 2015 рік визначаються контролюючим органом самостійно. Розрахунок військового збору за 2015 рік який необхідно сплатити фізичній особі - платник податку ОСОБА_1 нараховано доходу (додаткове благо - анулювання і боргу) у березні 2015 року в розмірі 406036,23 грн, ставка податку 1,5% = 6090,54 грн.

Щодо правомірності податкової вимоги від 06.02.2017 року № 363/17 відповідач зазначив, що працівниками податкового органу 21.10.2016 року проведено перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб - фізичної особи ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року. На підставі акту перевірки контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 05.12.2016 року №, №, які надіслані позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та повернуті поштовою службою у зв'язку із закінченням термінів зберігання.

На виконання статті 57 ПК України 06.02.2017 року Тернопільською об'єднаною державною податкові інспекцією ОСОБА_2 управління ДФС у Тернопільській області винесено податкову вимогу №363-17 від 06.02.2017 року, форми Ф.

Крім того, податковим законодавством встановлено вичерпний перелік обставин якими податкова вимога може вважатися відкликаною. Таким чином Тернопільською об'єднаною державною податковою інспекцією ОСОБА_2 управління ДФС у Тернопільській області, у відповідності до вимог п.59.3 ст. 59 ПК України, 06.02.2017 року сформовано та направлено на адресу позивача податкову вимогу не порушуючи жодних вимог чинного законодавства.

У зв'язку із несплатою податкового зобов'язання контролюючим органом нараховано пеню на загальну суму 21192,91 грн.

Крім того, відповідач звертав увагу суду на те, що відповідно до ст. 63 ПК України, облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.12.2013 року №779, затверджено Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків. Відповідно до вимог вказаного положення на осіб, що реєструються в Державному реєстрі формуються Облікова картка та Повідомлення (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті про наявність права здійснювати будь - які платежі за серією та номером паспорта).

До Облікової картки та Повідомлення вноситься така інформація: прізвище, ім'я, по батькові, дата народження, місце народження (країна, область, район, населений пункт); місце проживання, а для іноземця - також громадянство; реквізити документа, і що посвідчує особу (назва документа, серія, номер, дата видачі та уповноважений суб'єкт, що видав документ).

Як встановлено п. 1 Розділу IV Положення фізична особа зобов'язана подати відповідному контролюючому органу Облікову картку/Повідомлення, протягом місяця з дня виникнення таких змін у порядку, визначеному цим Положенням.

З урахуванням наведеного, контролюючим органом направлялись матеріали перевірки та винесені на їх підставі податкові повідомлення-рішення за адресою, наявною у відомостях Державного реєстру фізичних осіб - платників податків.

Позивач в судове засідання не з'явився, проте надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. В клопотанні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, проте надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю, з таких підстав.

Судом встановлено наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

21.10.2016 року, на підставі п.п. 20.1.4. п. 20.1., п.п. 75.1.2. п. 75.2. ст. 75, п.п. 78.1.2. п. 78.1. ст. 78, ст. 79 ПК України та наказу Тернопільської ОДПІ ОСОБА_2 управління ДФС у Тернопільській області №1120 від 28.09.2016 року, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи, управління податків і зборів з фізичних осіб Тернопільської ОДПІ ОСОБА_2 управління ДФС у Тернопільській області ОСОБА_5 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 за період з 28.09.2016 року по 31.12.2015 року.

Під час перевірки податковим органом встановлено, що 03.05.2006 року ПАТ ОСОБА_3 Аваль та позивачем укладено Кредитний договір №011/0001/32669. З метою зменшення фінансового навантаження в умовах кризових явищ економіки України та створення сприятливих умов для погашення кредитної заборгованості, 04.02.2015 року між ПАТ ОСОБА_3 Аваль та позивачем укладено Договір про часткове прощення боргу за кредитним договором №011/0001/32669 від 03.05.2006 року. Відповідно до реквізитів сторін вказаного договору, адресою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 (а.с. 36-40).

ПАТ "ОСОБА_3 Аваль" відобразив суму анульованого основного боргу позивача в сумі 406036,23 грн в Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за

підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано за рахунок резерву,

а саме в звітності за 1 квартал 2015 року з ознакою доходу "126" - додаткове благо. На виконання абз. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, ПАТ "ОСОБА_3 Аваль" 04.02.2015 року повідомив позивача про прийняте рішення щодо анулювання частини заборгованості за кредитним договором №011/0001/32669 від 03.05.2006 року.

Податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік в Тернопільську ОДПІ позивач не подала, у зв'язку з чим податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та податкові зобов'язання з військового збору за 2015 рік визначались контролюючим органом самостійно.

Таким чином, за результатам проведеної перевірки складено акт перевірки №4104/19-18-13-02-23/НОМЕР_1 від 21.10.2016 року (а.с. 28-33), яким зафіксовано наступні порушення:

- абз. д п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.п. в п. 176.1 ст. 176, ст. 179 ПК України від 02.12.2010 року №2755-VІ з наступними змінами та доповненнями, в результаті чого донараховано суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік в сумі 80598,25 грн;

- п. 161 підрозділ 10 розділу XX Перехідних положень ПК України від 02.12.2010 року № 2755-VІ, в наслідок чого проведеною перевіркою донараховано військового збору за результатами отриманих доходів у вигляді додаткового блага за 2015 рік в сумі 6090,54 грн.

Акт перевірки надсилався позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу АДРЕСА_3. Проте, конверт повернувся на адресу відправника з відміткою пошти за закінченням терміну зберігання (а.с. 34).

На підставі акта перевірки №4104/19-18-13-02-23/НОМЕР_1 від 21.10.2016 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 05.12.2016 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 100747,79 грн, в тому числі: за податковими зобов'язаннями 80598,23 грн; за штрафними (фінансовими) санкціями 20149,56 грн (а.с. 23).

Також, на підставі акта перевірки №4104/19-18-13-02-23/НОМЕР_1 від 21.10.2016 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 05.12.2016 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем по сплаті військового збору на загальну суму 7613,18 грн, в тому числі: за податковими зобов'язаннями 6090,54 грн; за штрафними (фінансовими) санкціями 1522,64 грн (а.с. 24).

Вищевказані податкові повідомлення-рішення були надіслані позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу АДРЕСА_3. Проте, конверт повернувся на адресу відправника з відміткою пошти за закінченням терміну зберігання (а.с. 25-26).

06.02.2017 року Тернопільською об'єднаною державною податковою інспекцією ОСОБА_2 управління ДФС у Тернопільській області винесено податкову вимогу за №363-17 форми Ф, відповідно до якої, станом на 05.02.2017 року сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями становила 129553,88 грн, в тому числі: основний платіж 86688,77 грн, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 21672,20 грн, пеня 21192,91 грн (а.с. 8). Адресою місцепроживання позивача у вищевказаній податковій вимозі податковим органом було зазначено АДРЕСА_4.

Вважаючи протиправними дії ОСОБА_2 управління ДФС у Тернопільській області при винесенні на підставі акта перевірки №4104/19-18-13-02-23/НОМЕР_1 від 21.10.2016 року податкових повідомлень-рішень № та № від 05.12.2016 року позивач звернувся до суду із вимогою про скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 05.12.2016 року та податкової вимоги №363/17 від 06.02.2017 року.

З матеріалів справи судом встановлено, що Довідкою Житлово-експлуатаційної контори №13 Житлово-будівельного кооперативу (м.Тернопіль, вул. Довженка) від 04.10.2017 року, що була подана до суду представником ОСОБА_2 управління ДФС у Тернопільській області, підтверджено реєстрацію ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою АДРЕСА_3 з 24.04.1996 року та зняття з реєстрації за вказаною адресою 05.07.2002 року.

Крім того, відповідно до даних з паспорта громадянина України ОСОБА_1, 20.01.1972 р.н, серії МС004656, виданого 02.08.1995 року Тернопільським МУ УМВС України в Тернопільській області, 30.05.2003 року позивач знята з реєстраційного обліку міста Тернопіля та з 27.06.2003 року зареєстрована 1-м відділом ЧМВ Управління МВС України в Чернівецькій області за адресою місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 72-73).

Крім того встановлено, що відповідно до Свідоцтва серії В01 №399720, ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з 24.03.2006 року зареєстрована Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради, як фізична особа-підприємець за адресою: 58000, АДРЕСА_1 (а.с. 5) та відповідно до Довідки форми №4-ОПП від 29.03.2006 року №1063 з 29.03.2006 року узята на облік в ДПІ у місті Чернівці за №1063 (а.с. 7).

До вказаних спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Щодо правової природи податкового боргу позивача суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п.14.1.47. п.14.1. ст.14 ПК України (в редакції станом на дату укладення ОСОБА_6 від 04.02.2015 року про часткове прощення боргу за кредитним договором №011/0001/32669 від 03.05.2006 року) додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу);

Відповідно до п. "д" п.п.164.2.17. п.164.2 ст.164 ПК України (в редакції станом на дату укладення ОСОБА_6 від 04.02.2015 року про часткове прощення боргу за кредитним договором №011/0001/32669 від 03.05.2006 року) дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Так, відповідно до п. 2 ОСОБА_6 від 04.02.2015 року про часткове прощення боргу за кредитним договором №011/0001/32669 від 03.05.2006 року сторони домовились, що з дати укладення цього ОСОБА_6 здійснює часткове анулювання (прощення) боргу Позичальника в розмірі, що складає еквівалент 406036,22 грн. Згідно п.7 ОСОБА_6 з підписанням цього ОСОБА_6 Позичальник вважається повідомленим про те, що згідно п."д" п.п.164.2.17. п.164.2 ст.164 ПК України Позичальник зобов'язаний самостійно сплатити податок з доходів, сума яких складає прощену Кредитором суму боргу за ОСОБА_6 у розмірі та відобразити їх у своїй річній податковій декларації.

Згідно п. 46.1. ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п.п. 49.1., 49.2., 49.3. ст. 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Отже, враховуючи наведене суд дійшов висновку про те, що позивач, як платник податків зобов'язаний був самостійно сплатити податок з доходів, сума яких складає прощену Кредитором суму боргу за ОСОБА_6 від 04.02.2015 року про часткове прощення боргу за кредитним договором №011/0001/32669 від 03.05.2006 року та відобразити її у своїй річній податковій декларації в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку позивач, як платник податків.

В свою чергу, відповідно до пп. 20.1.4. п. 20.1. ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пп. 75.1.2. п. 75.1. ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно п.п. 78.1.2. п. 78.1. ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, в тому числі, якщо платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

Згідно з п.п. 58.1., 58.2., 58.3 ст. 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов'язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Згідно з п.п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Відповідно до п. 45.1. ст. 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов'язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

У відповідності до ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

За визначенням статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Обов'язок громадянина України щодо реєстрації місця проживання передбачений статтею 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Таким чином, податковою адресою платника податку фізичної особи є зареєстроване місце проживання такої особи.

Як встановлено з матеріалів справи, в період за який проводилась перевірка позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та за результатами якої відповідачем винесено спірні рішення, а саме з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, позивач був зареєстрований та фактично проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, також з 29.03.2006 року позивач, як фізична особа-підприємець був узятий на облік платників податків у ДПІ у м. Чернівці, правонаступником якої є Головне управління ДФС у Чернівецькій області.

Так, відповідно до Довідки Житлово-експлуатаційної контори №13 Житлово-будівельного кооперативу від 04.10.2017 року та відомостей з паспорта громадянина України серії МС004656, виданого 02.08.1995 року Тернопільським МУ УМВС України в Тернопільській області, позивач з 27.06.2003 року по даний час зареєстрована 1-м відділом ЧМВ Управління МВС України в Чернівецькій області за адресою місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_2.

Крім того, відповідно до Свідоцтва серії В01 №399720, позивач з 24.03.2006 року зареєстрована Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради, як фізична особа-підприємець та з 29.03.2006 року узята на облік платників податків в ДПІ у місті Чернівці, за адресою: 58000, АДРЕСА_1.

Таким чином, саме на Чернівецьку об'єднану державну податкову інспекцію ОСОБА_2 управління ДФС у Чернівецькій області, яка є правонаступником ДПІ у місті Чернівці, покладений обов'язок перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати позивачем до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року.

Натомість, ОСОБА_2 управлінням ДФС у Тернопільській області проведено перевірку позивача за незареєстрованою податковою адресою (місцем проживання), результатом чого стало винесення податкових повідомлень-рішень від 05.12.2016 року №№, НОМЕР_2 та податкової вимоги №363/17 від 06.02.2017 року неуповноваженим на те контролюючим органом.

Крім того, як свідчать обставини справи, акт перевірки та оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідач не надсилав за зареєстрованою адресою місця проживання позивача, а тому суд вважає їх неврученими, а визначені у них грошові зобов'язання неузгодженими і такими, що не набули статусу податкового боргу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що при проведенні перевірки за результатами якої складено акт перевірки №4104/19-18-13-02-23/НОМЕР_1 від 21.10.2016 року, винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та вимоги про сплату боргу, відповідач вийшов за межі своїх повноважень та діяв не у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Щодо доводів відповідача про те, що позивач був зобов'язаний повідомити про зміну податкової адреси та подати відповідному контролюючому органу Облікову картку/Повідомлення, протягом місяця з дня виникнення таких змін, посилаючись на Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.12.2013 року за №2211/24743 (Положення №2211/24743) суд зазначає, що на дату зміни зареєстрованого та фактичного місця проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, вказане положення не було прийнято, а отже і не регулювало порядок проведення реєстрації фізичних осіб у Державному реєстрі.

В свою чергу слід зазначити, що відповідно до Розділу IV Положення №2211/24743 Державний реєстр створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які зобов'язані сплачувати податки, збори у порядку та на умовах, що визначаються Податковим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України з метою створення умов для здійснення контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, зборів, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи. Державний реєстр фізичних осіб - платників податків формується на основі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів.

Складовою частиною Державного реєстру є окремий реєстр Державного реєстру, до якого вноситься інформація про фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

До Державного реєстру вноситься інформація про осіб, які є: громадянами України; іноземцями та особами без громадянства, які постійно проживають в Україні; іноземцями та особами без громадянства, які не мають постійного місця проживання в Україні, але відповідно до законодавства зобов'язані сплачувати податки в Україні або є засновниками юридичних осіб, створених на території України.

Державний реєстр формує та веде Міндоходів України, яке є його власником та адміністратором. Контролюючі органи забезпечують: достовірність внесення даних до Державного реєстру; оновлення, архівування, відновлення Державного реєстру; захист інформації відповідно до вимог нормативно-правових актів щодо технічного захисту інформації. Державний реєстр формується з інформації, що надходить від територіальних органів Міндоходів України та від інших державних органів.

Технічні та програмні засоби ведення Державного реєстру повинні забезпечувати: контроль за повнотою внесення записів до Державного реєстру; обробку, аналіз, накопичення та актуалізацію даних, що надходять до Державного реєстру; зберігання відомостей про фізичних осіб протягом 75 років з дати внесення запису про їх смерть; цілісність, доступність та конфіденційність інформації; контроль за проведенням реєстраційних дій; формування довідок з Державного реєстру та документа, що засвідчує реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі.

Відповідно до пп. 3 п. 1 Положення №2211/24743 відомості про державну реєстрацію, реєстрацію та взяття на облік фізичних осіб - підприємців і осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, що включають: дати, номери записів, свідоцтв та інших документів, а також підстави для державної реєстрації, реєстрації та взяття на облік, припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності, інші реєстраційні дані; інформацію про державну реєстрацію, реєстрацію та взяття на облік, зміни даних про особу, заміну чи продовження дії довідок про взяття на облік; місце провадження діяльності, телефони та іншу додаткову інформацію для зв'язку з фізичною особою - підприємцем чи особою, яка провадить незалежну професійну діяльність; види діяльності; громадянство та номер, що використовується під час оподаткування в країні громадянства, - для іноземців; інформацію про систему оподаткування із зазначенням періодів її дії.

Відповідно до п. 17 Положення №2211/24743 обліковим карткам фізичних осіб, які на момент набрання чинності Податковим кодексом України зареєстровані в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, присвоюються номери, що відповідають ідентифікаційним номерам платників податків - фізичних осіб. Документи про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, видані органами державної податкової служби у порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Податковим кодексом України, вважаються дійсними для всіх випадків, передбачених для використання реєстраційних номерів облікових карток фізичних осіб, не підлягають обов'язковій заміні та є такими, що засвідчують реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі.

Таким чином, саме на контролюючий орган законодавцем покладено обов'язок щодо формування даних Державного реєстру фізичних осіб та внесення в нього актуальних змін, в тому числі, щодо зміни податкової адреси (місця проживання) фізичних осіб-платників податків.

Згідно ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" № 755 (Закон України №755) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) міститься інформація щодо місцезнаходження (місця проживання або іншої адреси, за якою здійснюється зв'язок з фізичною особою - підприємцем) на підставі відомостей, які надаються фізичною особою - підприємцем державному реєстратору.

Згідно ч.4 ст. 9 Закону України № 755 в Єдиному державному реєстрі повинні міститися такі відомості щодо фізичної особи - підприємця, зокрема, прізвище, ім'я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта, країна громадянства, місцезнаходження (місце проживання або інша адреса, за якою здійснюється зв'язок з фізичною особою - підприємцем), види діяльності, дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі, інформація для здійснення зв'язку з фізичною особою - підприємцем: телефон та адреса електронної пошти, дата і номер запису про закінчення спрощеної процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України № 755 якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Пунктом 65.1 ст. 65 ПК України встановлено, що взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з ЄДР, наданих державним реєстратором згідно із Законом України № 755, тобто органи ДФС при постановці на облік, моніторингу і адмініструванні податків і зборів платника податків використовують інформацію щодо місцезнаходження (місця проживання) фізичної особи - підприємця згідно даних з ЄДР.

Як зазначалось вище, пунктом 45.1 статті 45 ПК України визначено, що платник податків - зобов'язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків фізична особа не може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Згідно з Свідоцтвом серії В01 №399720, позивач з 24.03.2006 року зареєстрований Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради, як фізична особа-підприємець та з 29.03.2006 року узята на облік в ДПІ у місті Чернівці, за адресою: 58000, АДРЕСА_1, а тому проведення ОСОБА_2 управлінням ДФС у Тернопільській області перевірку позивача за незареєстрованою податковою адресою (місцем проживання) є протиправним.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позивачем доведено протиправність дій та рішень ОСОБА_2 управління ДФС у Тернопільській області, а отже його належить задовольнити в повному обсязі.

Натомість, відповідач діяв всупереч вимог ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України, чим порушено права позивача, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню, що відповідає суті заявлених вимог та передбаченому законом способу захисту порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивачем за звернення з позовною заявою до суду, було сплачено судовий збір на загальну суму 2895,54 грн, що підтверджується квитанцією №24 від 26.07.2017 року.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 86, 94, 122, 128, 158, 159, 161- 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії ОСОБА_2 управління ДФС у Тернопільській області при винесенні на підставі акта перевірки №4104/19-18-13-02-23/НОМЕР_1 від 21.10.2016 року податкових повідомлень-рішень від 05.12.2016 року № та №.

3. Скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.12.2016 року № та №, що прийняті ОСОБА_2 управлінням ДФС у Тернопільській області на підставі акта перевірки №4104/19-18-13-02-23/НОМЕР_1 від 21.10.2016 року.

4. Скасувати податкову вимогу №363/17 від 06.02.2017 року.

5. Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ід. номер НОМЕР_1, АДРЕСА_5) суму судового збору в розмірі 2895 (дві тисячі вісімсот дев'яносто п'ять) грн 54 коп. за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 управління ДФС у Тернопільській області (46021, м.Тернопіль, вул. Білецька, 1, ).

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.О. Григораш