Справа № 820/2360/17
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків
09 листопада 2017 р. Справа № 820/2360/17
Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шляховой О.М.,

при секретареві судового засідання - Молчановій О.М.,

за участю:

представника позивача - Новикова В.А.,

представника відповідача - Мельник ТО.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Харківського обласного комісаріату до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання дій незаконними та скасування постанови-

В С Т А Н О В И В:
Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №53998976 від 23.05.2017р.;

- скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про відкриття виконавчого провадження ВП №53998976 від 23.05.2017р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем було протиправно винесено спірну постанову, якою було відкрито виконавче провадження з примусового стягнення виконавчого збору за постановою державного виконавця в рамках ВП 51855068, оскільки відповідна постанова Харківського окружного адміністративного суду по справі № 820/95/16, якою було, зокрема, зобов`язано Харківський обласний військовий комісаріат скласти висновок щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги", була виконана ще до відкриття виконавчого провадження ВП 51855068, що, в силу Закону України «Про виконавче провадження», виключає стягнення з боржника виконавчого збору.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні та наданих письмових запереченнях на позов (а.с. 32-33) просив у задоволенні позову відмовити, оскільки твердження позивача, що ним було фактично виконано постанову Харківського окружного адміністративного суду по справі №820/95/16 не відповідають дійсності, оскільки позивачем не було вчасно складено та направлено розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги", що також було підтверджено судовим розглядом по справі № 820/6596/16. Натомість, відповідні дії вчинено значно пізніше. За таких обставин, представник відповідача зауважував про наявність підстав для винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору в рамках відповідного ВП 51855068 внаслідок невиконання відповідного рішення суду у строк, встановлений для добровільного його виконання. В подальшому, після закінчення ВП 51855068, відповідна постанова про стягнення виконавчого збору була виділена в окреме виконавче провадження.

Суд, розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову та заперечень проти позову та письмових пояснень, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини склались з приводу виконання рішення суду, а відтак при розв`язанні спору слід виходити з положень Закону України Про виконавче провадження, згідно до ст.1 якого: виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З 30.11.2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII. До цього зазначені правовідносини врегульовувались Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст.181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як з`ясовано під час судового розгляду справи, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2016 по справі № 820/95/16, було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_2 у вирішенні заяви ОСОБА_1 щодо отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги".

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 скласти висновок щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги".

В іншій частині позовних вимог - в задоволенні відмовлено.

Згідно відомостей автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду" вбачається, що вказана постанова 01.03.2016 набрала законної сили та видано виконавчий лист.

Суд зауважує, що обставини даної справи є у безпосередньому зв`язку з обставинами, які встановлені постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2017 року по справі № 820/6596/16, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2017 року, отже така набула законних сили.

В рамках розгляду справи № 820/6596/16 за позовом Харківського обласного військового комісаріату до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд: визнати протиправними дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо пред`явлення вимоги від 26.10.2016 ВП № 51855068/В-10 та скасувати Вимогу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 26.10.2016 ВП № 51855068/В-10, та зобов`язати вчинити дії, щодо закінчення виконавчого провадження ВП № 51855068.

Суд зазначає, що в силу ст. 72 КАС України, обставини, встановлені постановою суду по справі № 820/6596/16 не підлягають доказуванню в рамках даної справи № 820/2360/17.

Так, судовим розглядом справи № 820/6596/16 встановлено наступне.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 20.09.2016 було відкрито виконавче провадження № 51855068 з примусового виконання виконавчого листа Харківського окружного адміністративного суду №820/95/16 та надано боржникові термін для добровільного виконання рішення у строк до 27.09.2016 р.( а.с.41).

ІНФОРМАЦІЯ_1 листом від 03.10.2016 за вих. № 528/ю повідомив Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, що ним було 27.09.2016 отримано вказану постанову та вказав, що постанова суду по справі № 820/95/16 була виконана ще 29.02.2016, на підтвердження чого надав копію висновку.

В подальшому, позивач повідомив відповідача листом від 30.11.2016 за вих. № 684/ю про помилкове направлення разом з листом 03.10.2016 за вих. № 528/ю висновку від 26.09.2016 №317/ОГД (а.с. 43), замість належного від 29.02.2016 № 81/ОГД , надавши копію останнього.

Водночас, судом встановлено, що висновок від 29.02.2016 № 81/ОГД відносно ОСОБА_1 разом з необхідним пакетом документів, ІНФОРМАЦІЯ_3 було направлено до Департаменту фінансів МОУ для прийняття рішення про виплату грошової допомоги або, відповідно, відмови.

У свою чергу, Департамент, за результатами розгляду вказаних документів, листом від 11.04.2016 за вих. № 248/3/6/1912 повернув останні для направлення за належністю до Державної прикордонної служби України, що в подальшому було виконано.

За таких обставин, ІНФОРМАЦІЯ_1 вважав, що рішення суду по справі № 820/95/16 виконано, а отже, є підстави для закінчення виконавчого провадження №51855068.

Поряд з цим, державним виконавцем вказане виконавче провадження закінчено не було, натомість було направлено вимогу від 26.10.2016 ВП № 51855068/В-10 про виконання рішення суду шляхом складення висновку про призначення та виплату належної допомоги за формою, передбаченою Наказом Міністерства Оборони України № 530 від 14.08.2014 року.

Судовим розглядом встановлено, що Харківський обласний військовий комісаріат, вважаючи, що вказана вимога суперечить приписам Закону України "Про виконавче провадження", звернувся зі скаргою від 03.11.2016 № 615/ю до Начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, з проханням скасування вказаної вимоги, оскільки зазначав, що рішення суду виконано в повному обсязі. У даній скарзі ІНФОРМАЦІЯ_3 також наголошував на хибність висновків державного виконавця, зазначивши, що додатком 13 до наказу МОУ № 530 від 14.08.2014 надано можливий варіант висновку, а не затверджено його форму.

У відповідь на скаргу, заявник отримав лист від 18.11.2016, в якому вказано про відсутність порушень норм Закону України "Про виконавче провадження" з боку державного виконавця в рамках ВП № 51855068.

В рамках розгляду справи № 820/6596/16 за позовом Харківського обласного військового комісаріату до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, скасування вимоги та зобов`язання вчинити певні дії - судом було прийнято постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. Судом по справі № 820/6596/16 було встановлено, що у наявній в матеріалах справи копії висновку від 29.02.2015 № 81ОГД йдеться лише про те, що командування надсилає на адресу розпорядника бюджетних коштів документи ОСОБА_1 для вирішення питання щодо прийняття рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги або у відмові у виплаті.

Таким чином суд, відмовляючи у задоволенні позову по справі № 820/6596/16 встановив, що постанова Харківського окружного адміністративного суду по справі № 820/95/16 ІНФОРМАЦІЯ_3 не виконана, оскільки поданий висновок від 29.02.2015 № 81ОГД є формальним листом та не містить всіх обов`язкових реквізитів, встановлених чинним законодавством. Судове рішення по зазначеній справі набуло законної сили, а отже є чинним.

В подальшому, Харківським обласним військовим комісаріатом було належним чином та у повному обсязі виконано рішення суду по справі № 820/95/16, що не заперечувалось представниками сторін.

Так, до державного виконавця надійшов лист боржника ІНФОРМАЦІЯ_2 в рамках ВП № 51855068 № 514/ ВСЗ від 02.03.2017 року, яким повідомлено про виконання рішення суду шляхом складення висновку щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до вимог наказу Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року та направлення висновку до Департаменту фінансів МОУ за вих. № 37/ОГД від 02.03.2017 р., до якого було додано копію цього висновку.

Враховуючи викладене, 17.03.2017 року в рамках ВП 51855068 державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника - ІНФОРМАЦІЯ_2 виконавчого збору та про закінчення виконавчого провадження (а.с.50-50 зворот).

Також, враховуючи наявність вказаних постанов, відповідачем було виділено в окреме провадження постанову про стягнення виконавчого збору та постановою від 23.05.2017 р. було відкрито виконавче провадження ВП № 53998976 з примусового виконання постанови від 17.03.2017 року про стягнення виконавчого збору у ВП 51855068 ( а.с.10).

Позивач, не погодившись з діями відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №53998976 від 23.05.2017р звернувся до Харківського окружного адміністративного суду за їх оскарженням.

По суті позовних вимог суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України ( ст. 19 Конституції України).

Згідно з ч.1 ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» ( надалі Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів ( п.1 ч.1 ст.3 Закону).

Початок примусового виконання рішення унормовано ст. 26 Закону, за змістом якої вбачається, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, у тому числі, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до ст. 27 Закону, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Відповідно до п.9. ч.1 ст. 39 Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Наслідки закінчення виконавчого провадження визначені статтею 40 Закону «Про виконавче провадження».

Розглядаючи вказану справу суд зазначає, що підставою прийняття спірної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 53998976 з примусового виконання постанови від 17.03.2017 року про стягнення виконавчого збору у ВП 51855068 стала обставина невиконання боржником рішення суду по справі № 820/95/16 у строк, наданий державним виконавцем для його самостійного виконання.

Так, відповідач вказував, що фактично постанова суду по справі № 820/95/16 була фактично та у повному обсязі виконана з надходженням до державного виконавця листа боржника ІНФОРМАЦІЯ_2 в рамках ВП № 51855068 № 514/ВСЗ від 02.03.2017 року, яким повідомлено про виконання рішення суду шляхом складення висновку щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до вимог наказу Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року та направлення висновку до Департаменту фінансів МОУ за вих. № 37/ОГД від 02.03.2017 р., до якого було додано копію цього висновку.

У свою чергу, позивач зазначав, що насправді відповідне судове рішення було виконане ще 29.02.2016 р., що вбачається з відповідного висновку від 29.02.2016 № 81/ОГД відносно ОСОБА_1 , який разом з необхідним пакетом документів, ХОВК було направлено до Департаменту фінансів МОУ, тобто, ще до відкриття виконавчого провадження №51855068, що виключає, на думку позивача, наявність підстав для стягнення виконавчого збору.

Проте, вказані позивачем обставини спростовуються судовим розглядом справи №820/6596/16, відповідна постанова за результатами розгляду якої, станом на час розгляду даної справи № 820/2360/17, є такою, що набрала законної сили.

Розглядом справи № 820/6596/16 доведено, що висновок від 29.02.2015 № 81ОГД є формальним листом та не містить всіх обов`язкових реквізитів, встановлених чинним законодавством.

Отже, позиція відповідача, що позивачем не було виконано добровільно судове рішення по справі № 820/95/16 у строк, встановлений державним виконавцем, повністю знайшла своє підтвердження в ході розгляду справи, що зумовило наявність підстав для стягнення з боржника виконавчого збору у ВП № 51855068, відповідна постанова в якому була виділена в окреме виконавче провадження № 53998976.

Відповідно до ч.1,2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків.

Під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам (пункт 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 6 березня 2008 року № 2).

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

За приписами ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Суд зазначає, що відповідачем належним чином обґрунтовано та в ході розгляду справи доведено правомірність дій щодо прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 53998976 з примусового виконання постанови від 17.03.2017 року про стягнення виконавчого збору у ВП 51855068 внаслідок невиконання боржником рішення суду по справі №820/95/16 у строк, наданий державним виконавцем для його самостійного виконання, а відтак, позовні вимоги Харківського обласного військового комісаріату є безпідставними та такими, що суперечать дійсним обставинам.

Таким чином твердження позивача, викладені у позовній заяві, та пояснення, які надані його представником у ході судового розгляду, не знайшли свого правового обґрунтування та підтвердження протиправності дій відповідача, вчинених без урахування приписів ст. 2 КАС України. Доказів, що свідчать про протилежне, до суду не надано.

Суд, розглядаючи адміністративну справу дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв на підставі, у порядку та у спосіб, що визначені приписами норм чинного законодавства, а тому його дії є правомірними.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, у зв`язку із чим у задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Харківського обласного комісаріату до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання дій незаконними та скасування постанови - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 13 листопада 2017 року.

Суддя Шляхова О.М.