Справа № 816/1282/16
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 р.Справа № 816/1282/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

представників сторін: позивача - ОСОБА_1, відповідача - Курила В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 03.08.2017р. по справі № 816/1282/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування вимоги, податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_3.) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (далі по тексту - відповідач, ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 01.08.2016 року, яким визначено податкове зобов'язання на суму 21797,00 грн. і застосовано штрафну санкцію на суму 5449,25 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування;

- визнати протиправним та скасувати рішення № від 01.08.2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано штрафну санкцію в сумі 3035,53 грн.;

- визнати протиправною та скасувати вимогу № Ф- від 01.08.2016 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску в розмірі 30355,26 грн..

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.08.2017 року по справі № 816/1282/16 адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування вимоги, податкового повідомлення-рішення, рішення задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області № від 01.08.2016, рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 01.08.2016, вимогу Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 01.08.2016.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області () на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1653 (одна тисяча шістсот п'ятдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 03.08.2017 року по справі № 816/1282/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача, в обґрунтування вимог апеляційної скарги та у судовому засіданні, зокрема, посилається на обґрунтованість висновків акта перевірки та прийнятих на підставі зазначеного акта оскаржуваних податкового повідомлення - рішення, вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску та рішення про застосування штрафних санкцій. Зазначає, що під час проведення перевірки контролюючим органом зроблено висновки про порушення позивачем: пункту 2 частини першої статті 7 та частини одинадцятої статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого занижено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у загальній сумі 33039,62 грн.; пункту 138.1 статті 138, пункту 139.1.9 статті 139, пунктів 177.2, 177.4 статті 177, пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб у загальній сумі 23449,32 грн.; підпункту "б" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, а саме: неподання відомості за формою 1ДФ про суми виплачених доходів іншим ФОП за 4 квартал 2013 року по 4 квартал 2015 року; підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16, пунктів 177.10, 177.11 статті 177 Податкового кодексу України, а саме: неналежне ведення обліку доходів та витрат за 2014-2015 роки, що призвело до включення до декларації про майновий стан і доходи неправдивих даних, що не підтверджені первинними документами. Таким чином, вказує на те, що висновки акту перевірки є вірними та не вбачає підстав для скасування спірних податкового повідомлення - рішення, вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску та рішення про застосування штрафних санкцій.

Представник позивача, у надісланих запереченнях на апеляційну скаргу та у судовому засіданні, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зокрема, посилаючись на те, що на підставі акта перевірки від 18.05.2016 № 1479/16-01-13-05-10/НОМЕР_3 відповідачем безпідставно зроблено висновки про порушення позивачем вимог законодавства, а також неправомірно прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, вимога про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску та рішення про застосування штрафних санкцій. Вказує, що позивачем не було допущено порушень податкового законодавства, оскільки придбання та подальша реалізація автошин відображені в книзі доходів та витрат, підтверджені бухгалтерськими документами і банківськими виписками та враховані при визначенні суми чистого доходу і формуванні зобов'язань з податку на доходи фізичної особи та єдиного соціального внеску. На думку позивача, окремі недоліки бухгалтерських документів не можуть свідчити про непідтвердження господарських операції.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що у період з 18.04.2016 року по 11.05.2016 року відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 29.08.2013 року по 31.12.2015 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 29.08.2013 року по 31.12.2015 року, за результатами якої складено акт від 18.05.2016 року № 1479/16-01-13-05-10/НОМЕР_3, яким встановлено порушення позивачем:

- пункту 2 частини першої статті 7 та частини одинадцятої статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", у результаті чого занижено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у загальній сумі 33039,62 грн.;

- пункту 138.1 статті 138, пункту 139.1.9 статті 139, пунктів 177.2, 177.4 статті 177, пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб у загальній сумі 23449,32 грн.;

- підпункту "б" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, а саме: неподання відомості за формою 1ДФ про суми виплачених доходів іншим ФОП за 4 квартал 2013 року по 4 квартал 2015 року;

- підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16, пунктів 177.10, 177.11 статті 177 Податкового кодексу України, а саме: неналежне ведення обліку доходів та витрат за 2014-2015 роки, що призвело до включення до декларації про майновий стан і доходи неправдивих даних, що не підтверджені первинними документами.

На підставі вказаного акта перевірки відповідачем винесено:

- податкові повідомлення-рішення № від 07.06.2016 року, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 23449,32 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 5862,33 грн., та № від 07.06.2016 року, яким визначено штрафну санкцію у розмірі 510 грн.;

- рішення № від 07.06.2016 року, яким визначено штрафну санкцію в розмірі 3303,96 грн. за донарахування єдиного внеску;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску № Ф- від 24.06.2016 року на суму 33039,62 грн..

Позивач не погодився з вказаними рішеннями та оскаржив їх в адміністративному порядку.

Так, рішенням про результати розгляду скарги № 698/Г/16-31-10-05-11 від 19.07.2016 року (а.с. 24-29) залишено без змін податкове повідомлення-рішення № від 07.06.2016 року та скасовані податкове повідомлення-рішення № від 07.06.2016 року в частині 1652,32 грн. основного платежу та 413,08 грн. штрафної санкції, вимога про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску № Ф- від 24.06.2016 року в частині 2684,36 грн., рішення № від 07.06.2016 року в частині 268,43 грн. штрафної санкції.

Відповідачем на підставі вказаного рішення винесено:

- податкове повідомлення-рішення № від 01.08.2016 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 27246,25 грн., у тому числі за податковим зобов'язанням у розмірі 21797 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 5449,25 грн.;

- рішення № від 01.08.2016 року, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 3035,53 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) № від 01.08.2016 року на суму 30355,26 грн..

Не погоджуючись з вищезазначеними податковим повідомленням - рішенням, вимогою про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, рішенням про застосування штрафних санкцій, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання протиправними та скасування останніх.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при винесенні вказаних податкового повідомлення - рішення, вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, рішення про застосування штрафних санкцій діяв не в межах наданих повноважень та не у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Надаючи оцінку податковому повідомленню-рішенню № від 01.08.2016 року, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне донарахування грошового зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичної особи податковим органом здійснено у зв'язку з завищенням позивачем суми витрат, пов'язаних з придбанням автошин, не підтвердженим первинними документами.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, визначено статтею 177 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 177.1 статті 177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 177.2 статті 177 Податкового кодексу України визначено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

У пункті 177.4 статті 177 Податкового кодексу України (у редакції, чинній до 31.12.2014 року) зазначено, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

У пункті 177.4 статті 177 Податкового кодексу України (у редакції, чинній з 01.01.2015 року) зазначено, що переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

- 177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

- 177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- 177.4.3. суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

- 177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Згідно з пунктом 177.5 статті 177 Податкового кодексу України, фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можливо дійти до висновку, що розмір чистого оподатковуваного доходу фізичної особи-підприємця залежить від суми витрат, які мають бути документально підтверджені, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), пов'язані з провадженням господарської діяльності платника податків.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Крім того, колегія суддів зазначає, що вимоги щодо документального забезпечення записів у бухгалтерському обліку визначені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996-ХІУ та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів від 24.05.1995 року №88 (зареєстровано в Мін'юсті України 05.06.1995 року №168/704).

За змістом частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Тобто, відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підтвердженням здійснення господарської операції є належним чином оформлені первинні документи, що містять дані про зміст господарських операцій.

У відповідності до п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Мінфіну України від 24.05.1995 року №88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно з п. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та звітність в Україні", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання суті над формою, тобто операції обліковуються відповідно до їх суті, а не лише з урахуванням юридичної форми. Таким чином, господарська операція, яка не відбулась, не може бути об'єктом оподаткування.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо. При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції (аналогічні позиції викладалися Вищим адміністративним судом у листах від 02.06.2011 року № 742/11/13-11 та від 01.11.2011 року № 1936/11/13 - 11).

Як вбачається з матеріалів справи, під час перевірки проведення перевірки контролюючим органом встановлено завищення суми витрат, пов'язаних з отриманням доходу за 2015 рік на суму 6625 грн., у зв'язку з включенням до складу витрат, пов'язаних з придбанням товару та відповідно відображення їх у книзі обліку доходів і витрат вартості придбаної 27.07.2015 року у ТОВ "100 Шин" автошини "Автошина 385/65R22,5 Double Coin RR905 160J" у кількості 1 шт. на суму 6625 грн. (без ПДВ), видаткова накладна № 1769 від 24.07.2015 року, реалізацію якої платником не здійснено. Перевіркою також встановлено, що дохід платником отримано від ПП "Полтавська пивна компанія" за автошину "Автошина 215/75R17,5 Kormoran Roads 2F 126/124М" у кількості 1 шт. на суму 7000 грн. (без ПДВ), видаткова накладна № 33 від 27.05.2015 року. Первинні документи на підтвердження факту придбання автошини "Автошина 215/75R17,5 Kormoran Roads 2F 126/124М" у даному періоді відсутні, також відсутня реалізація автошини "Автошина 385/65R22,5 Double Coin RR905 160J". Отже, за твердженням відповідача, витрати платника на придбання автошиши "Автошина 385/65R22,5 Double Coin RR905 160J" у ТОВ "100 Шин" не відносяться до витрат безпосередньо пов'язаних з отриманим доходом, чим порушено пункти 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що позивач придбав у ТОВ "100 Шин" автошину "Автошина 385/65R22,5 Double Coin RR905 160J", на підтвердження чого надав видаткову накладну № 1769 від 24.07.2015 року та рахунок на оплату № 7914 від 24.07.2015 року. Позивачем зазначено, що придбаний товар було в подальшому реалізовано ПП "Полтавська пивна компанія" згідно з видатковою накладною № 33 від 27.07.2015 року (т. 1, а. с. 39-43, 208-210).

Відповідно до видаткових накладних № 1769 від 24.07.2015 року та № 33 від 27.07.2015 року, номенклатура товару не співпадає. Як вбачається з пояснень позивача, у видатковій накладній № 33 від 27.07.2015 року неправильно зазначено товар та замість "Автошина 215/75R17,5 Kormoran Roads 2F 126/124М" мало бути вказано "Автошина 385/65R22,5 Double Coin RR905 160J".

Судом першої інстанції було витребувано від ПП "Полтавська пивна компанія" письмові пояснення з доказами на їх підтвердження стосовно товару (найменування, характеристики, кількості, вартості тощо), придбаного у ФОП ОСОБА_3 згідно з договором поставки № 1709 від 17.09.2014 року та отриманого згідно з видатковою накладною № 33 від 27.07.2015 року.

Як вбачається з пояснень ПП "Полтавська пивна компанія", наданих до суду першої інстанції, фактично ФОП ОСОБА_3 поставлено ПП "Полтавська пивна компанія" автошину 385/65R22,5 Double Coin RR905 160J відповідно до замовлення, а у видатковій накладній № 33 від 27.07.2015 року допущено помилку в зазначенні найменування товару, що повністю узгоджується з поясненнями позивача та наданими доказами.

Також під час проведеної перевірки податковим органом встановлено завищення суми витрат, пов'язаних з отриманням доходу за 2014 рік на суму 87716,64 грн. та за 2015 рік на суму 50971,75 грн., яке відбулось у зв'язку з віднесенням до їх складу вартості ТМЦ (автошин), використання яких у господарській діяльності платника не підтверджується, чим порушено пункт 44.1 статті 44, пункт 138.1 статті 138, підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пункти 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_3 до складу витрат безпосередньо пов'язаних з отриманим доходом включено вартість придбаних автошин у ТОВ "Доктор Шина", ТОВ "Флінк-Україна", МПП "Асва", ТОВ "Асканія Авто", ТОВ "100 Шин", ТОВ "Гранд Шина" на суму 138688,39 грн. (без ПДВ). Транспортування зазначеного товару здійснювало ТОВ "Транспортна компанія "САТ" згідно з рахунками на оплату, актів здачі прийняття робіт та накладних на вантаж. Відповідно до накладних на вантаж одержувачем вантажу був ОСОБА_4, НОМЕР_8, який не є найманим працівником позивача, не є довіреною особою ФОП ОСОБА_3 та не є покупцем товарів у позивача. Отже, за доводами податкового органу, витрати на товар, отриманий ОСОБА_4, не пов'язані з господарською діяльністю ФОП ОСОБА_3 та не відносяться до витрат безпосередньо пов'язаних з отриманим доходом ФОП ОСОБА_3.

Як вбачається з пояснень позивача, нею придбано у ТОВ "Флінк Україна" автошини 385/65R22,5 Wanli 160J STR03 20сл (причеп) у кількості 15 шт. (т. 1, а. с. 44-45, 51, 185-187). У подальшому вказаний товар реалізовано ТОВ "Профекспедиція" (т. 1, а. с. 46-47, 205-207). Доставку товару від ТОВ "Флінк Україна" здійснено через перевізника ТОВ "ТК "САТ" (т.1, а.с. 48-50, 52). Згідно з накладною на вантаж № ХF2007373 від 17.11.2014 року отримувачем вантажу є ОСОБА_3. Також ТОВ "Профекспедиція" надано пояснення з приводу придбання у ФОП ОСОБА_3 автошин з відповідними доказами (т. 2, а.с. 49-55).

Також позивачем придбано у ТОВ "Доктор Шина" автошини Antyre 315/70 R22,5 154/150M TL TB753 у кількості 8 шт. (т. 1, а. с. 53-54, 61, 229-230, 249). У подальшому вказаний товар реалізовано СП "Полтавська газонафтова компанія" (т. 1, а. с. 55-56, 61, 63). Доставку товару від ТОВ "Доктор Шина" здійснено через перевізника ТОВ "ТК "САТ" (т.1, а.с. 57-60, 62). Згідно з накладною на вантаж № БО0008307 від 18.12.2014 року отримувачем вантажу є ОСОБА_3. Крім того, СП "Полтавська газонафтова компанія" надано пояснення з приводу придбання у ФОП ОСОБА_3 автошин з відповідними доказами (т. 2, а.с. 58-79/.

Позивачем придбано у МПП "Асва" автошину 315/80 R 22,5 Doublestar DSR08A (вед) (т. 1, а.с. 64-65, 71, 226-227, 250). У подальшому вказаний товар реалізовано ФОП ОСОБА_5 (т. 1, а.с. 66-67, 72, 221-224). Доставку товару від МПП "Асва" здійснено через перевізника ТОВ "ТК "САТ" (т.1, а. с. 68-70,72). Згідно з накладною на вантаж № 009003799 отримувачем вантажу є ОСОБА_3.є Також ФОП ОСОБА_5 надано пояснення з приводу придбання у ФОП ОСОБА_3 автошин з відповідними доказами (т. 2, а.с. 26-30).

Також позивачем придбано у ТОВ "Асканія Авто" автошини 215/65R16С 109R Transway у кількості 5 шт. (т. 1, а. с. 73-74, 82, 188-191). У подальшому вказаний товар реалізовано СП "Полтавська газонафтова компанія" (т. 1, а. с. 75-76, 81). Доставку товару від ТОВ "Асканія Авто" здійснено через перевізника ТОВ "ТК "САТ" (т.1, а. с. 77-80, 83). Згідно з накладною на вантаж № 005006235 отримувачем вантажу є ОСОБА_3. Також СП "Полтавська газонафтова компанія" надано пояснення з приводу придбання у ФОП ОСОБА_3 автошин з відповідними доказами (т. 2, а. с. 58-79).

Позивачем також придбано у ТОВ "100 Шин" автошини 385/65R22.5 Double Coin RR905 160J у кількості 4 шт. (т. 1, а. с. 84-85, 92, 194-199). У подальшому вказаний товар реалізовано ФОП ОСОБА_6 (т. 1, а. с. 86-88, 92, 95, 216-220). Доставку товару від ТОВ "100 Шин" здійснено через перевізника ТОВ "ТК "САТ" (т.1, а. с. 89-91, 93). Згідно з накладною на вантаж № 999326019 отримувачем вантажу є ОСОБА_3.є Також ФОП ОСОБА_6 надано пояснення з приводу придбання у ФОП ОСОБА_3 автошин з відповідними доказами (т. 2, а.с. 33-40).

Позивачем придбано у ТОВ "Гранд Шина" автошини 315/80 R22,5 156/150L Roads F Kormoran у кількості 2 шт. (т. 1, а.с. 96-97, 103, 192-193). У подальшому вказаний товар реалізовано ФОП ОСОБА_7 (т. 1, а.с. 98-99, 103, 211-215). Доставку товару від ТОВ "Гранд Шина" здійснено через перевізника ТОВ "ТК "САТ" (т.1, а. с. 100-103). Згідно з накладною на вантаж № 999266545 отримувачем вантажу є ОСОБА_3. Також ФОП ОСОБА_7 надано пояснення з приводу придбання у ФОП ОСОБА_3 автошин з відповідними доказами (т. 2, а.с. 42-47).

Колегія суддів вказує на те, що укладені між позивачем та його контрагентами договори містять положення щодо предмету, вартості робіт і порядку розрахунків, порядку здачі та приймання робіт, відповідальності сторін, інших умов, термінів дії договорів та юридичних адрес сторін, що свідчить про наявність наміру щодо настання реальних наслідків в момент укладення договору, оскільки, укладаючи угоду, сторони домовлялися щодо істотних умов правочину.

Для бухгалтерського обліку, що базується на безперервному документуванні всіх здійснюваних господарських операцій, первинні документи є документальними, що підтверджують отримання товарно-матеріальних цінностей від постачальника. Такі документи у свою чергу є підставою для внесення записів до облікових бухгалтерських регістрів.

Оцінивши перелічені первинні документи за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вказує на те, що зміст оглянутих документів містить назву документа (форми), дату та місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції, первинні документи виписані реально існуючими суб'єктами права.

Крім того, з наявних в матеріалах справи копій вищезазначених первинних документів вбачається, що останні оформлені у відповідності до вимог ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704), а податкові накладні згідно з нормами п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України. Вищевказані документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 2.4 Положення № 88 спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак, є належними та допустимими доказами реальності вчинення господарських операцій.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано доказів та не зазначено обставин, які б ставили під сумнів фактичне здійснення операцій між позивачем та його контрагентами. Крім того, не надано доказів, які б підтверджували, що зміст угод не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договору або приховування дійсного об'єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.

Наявні в матеріалах судової справи та досліджені в ході судового розгляду первинні документи за змістом відповідають вимогам законодавства, доказів недостовірності даних в цих документах відповідачем не надано.

Крім того, наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад.

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує, що матеріалами справи в повному обсязі підтверджено товарність спірних господарських операцій, наявність у діях позивача ділової мети, а також рух активів у ході здійснення господарської діяльності.

Отже, доводи податкового органу стосовно завищення суми витрат пов'язаних з отриманням доходу за 2014 рік на суму 87716,64 грн., за 2015 рік - 50971,75 грн. є безпідставними та необґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення № від 01.08.2016 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку спірній вимозі про сплату боргу (недоїмки) № від 01.08.2016 року на суму 30355,26 грн., колегія суддів виходить з такого.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Отже, нарахування єдиного внеску пов'язано з розміром доходів (прибутку), отриманих від діяльності платника, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

З акта перевірки вбачається, що спірну вимогу про сплату єдиного внеску у розмірі 30355,26 грн. винесено у зв'язку з встановленням податковим органом заниження суми доходу за період, що перевірявся, отриманого від здійснення діяльності за 2014 та 2015 роки, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, у сумі 145313,39 грн..

Так, відповідачем встановлено заниження доходу на 145313,39 грн. у зв'язку з включенням до складу витрат у липні 2015 року 6625,00 грн. вартості придбаної (не реалізованої) автошини та вартості придбаних автошин у ТОВ "Флінк-Україна" на суму 56250,00 грн., ТОВ "Доктор Шина" на суму 31466,64 грн., МПП "Асва" на суму 4113,33 грн., ТОВ "Асканія Авто" на суму 9441,75 грн., ТОВ "100 Шин" на суму 24250,00 грн., ТОВ "Гранд Шина" на суму 13166,67 грн..

У зв'язку з виявленням указаних порушень податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 01.08.2016, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 27346,25 грн., у тому числі за податковими зобов'язаннями у розмірі 21797,00 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 5449,25 грн..

З огляду на встановлені обставини справи та досліджені докази, відсутність завищення позивачем витрат у 2014-2015 роках від провадження господарської діяльності, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем не було порушено норми Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" у період, що перевірявся, а, відтак, податковим органом безпідставно винесено вимогу № Ф- від 01.08.2016 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску в розмірі 30355,26 грн.

Оскільки судовим розглядом встановлено протиправність нарахування сум єдиного внеску на підставі оскарженої вимоги у розмірі 30355,26 грн., колегія суддів приходить до висновку, що рішення № від 01.08.2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано штрафну санкцію в сумі 3035,53 грн., є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваних податкового повідомлення - рішення, вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, рішення про застосування штрафних санкцій,, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 03.08.2017р. по справі № 816/1282/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 14.11.2017 р.