Справа № 208/4617/17
Суддя: Івченко Т. П.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 208/4617/17
№ провадження 2-а/208/268/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 жовтня 2017 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді Івченко Т.П.,

при секретарі Бондаренко В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого лейтенанта Камянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 «про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення», -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що постановою старшого лейтенанта Камянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 від 18.08.2017 року за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП, його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень на користь держави. Вважає, що рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності було прийнято субєктом владних повноважень не обґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на підставі чого просить суд скасувати його.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 18.08.2017 року о 21 год. 40 хв., керуючи мопедом Suzuki, рухався по вул. Сурська, 168, у м. Камянське. Назустріч на нього рухався автомобіль, який змусив позивача зїхати на узбіччя, перегородивши дорогу. Після цього відносно ОСОБА_1 була складена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП. Вважає, що дії працівника відповідача вчиненні з грубим порушенням правил зупинки автотранспорту та є протиправними. В обґрунтування адміністративного позову зазначив, що відповідачем порушений порядок розгляду постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, послався на рішення Конституційного суду України від 25.05.2015 року № 5-рп/2015, зазначив, що позивач повинен був складати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності саме за місцем вчинення адміністративного правопорушення, тобто за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, а не на місці вчинення правопорушення.

Вважаючи, що оскаржуване рішення було прийнято відповідачем без повного та обєктивного зясування обставин даної справи, просить суд визнати оскаржуване рішення протиправним та скасувати.

Позивач надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заперечення, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити, посилаючись на те, що справи про адміністративні правопорушення, повязані з порушенням Правил дорожнього руху, віднесені до компетенції Національної поліції, суд вважає можливим розгляд справи за його відсутності.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду справи, з урахуванням наданих суду доказів, судом встановлено, що згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 045541 від 18.08.2017 року старшим лейтенантом Камянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 за порушення вимог дорожнього знаку 3.21 «Вїзд заборонено» та за відсутність при собі посвідчення водія, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень на користь держави.

Як вбачається з постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_1, відповідач встановив, що позивач 18.08.2017 року о 21 год. 40 хв., керуючи мопедом Suzuki, рухався по вул. Сурська, 168, у м. Камянське, порушив вимоги дорожнього знаку 3.21 «Вїзд заборонено», також не мав при собі посвідчення водія, чим порушив п 2.1.а Правил дорожнього руху України.

Згідно 2.1.а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків.

Ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

Як вбачається зі матеріалів адміністративного позову, позивач ОСОБА_1, в обгрунтування своїх позовних вимог, не заперечує, що у вказаній у постанові час рухався по вул. Сурська, 168, у м. Камянське, так само не надаючи пояснень щодо відсутності при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Проте, ОСОБА_1 посилається на порушення відповідачем порядку розгляду справ про притягнення до адміністративної відповідальності. Так, позивач вказує на те, що до питання притягнення його до адміністративної відповідальності повинно було розглянуто не на місці вчинення правопорушення, а за місцем його вчинення, за місцезнаходженням органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Суд з такими твердження позивача погодитися не може, з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення передбачені, в тому числі, ст. 122 та ст. 126 КУпАП.

Ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. В такому випадку, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Позивач посилається на норми ст. 276 КУпАП, згідно якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Проте, цією ж статтею встановлено, що Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відтак підготовка та розгляд справи про адміністративне правопорушення у відповідності до статті 276 КУпАП здійснена відповідачем за місцем його перебування та виконанням ним посадових обов'язків, який в даному випадку був уповноважений розглядати вказану адміністративну справу на місці здійснення адміністративного правопорушення.

Згідно положення ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, як передбачає діюче законодавство, відповідач відповідач, являючись органом (посадовою особою), який безпосередньо здійснює провадження в справах про адміністративні правопорушення, завданням якого є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, повинен був, враховуючи вимоги ст. 280 КУпАП, зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відповідач діяв правомірно, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящий посадовій особі) або в районний, районний у місті, міській чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Таким чином, доводи позивача щодо неправомірності дій посадової особи патрульної поліції щодо винесення відносно нього постанови про вчинене адміністративне правопорушення та необхідності скасування постанови не знаходять підтвердження.

Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки в діях ОСОБА_1 В,В. вбачаються ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, стягнення накладено правомочним органом правомірно та в межах, встановленим Кодексом.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст.2, 4-12, 48, 50, 56, 104 КАС України, ст. 122, 126, 258, 276, 283 КУпАП, п. 2.1.а ПДР України, Наказу МВС України «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» № 1395 від 07.11.2015 року, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до старшого лейтенанта Камянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 «про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення», - відмовити.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя Івченко Т. П.