Справа № 815/4658/17
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4658/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Харченко Ю.В.

При секретарі Рудченко О.І.

Розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною відмови у виплаті заробітної плати за період з 14.12.2016р. по 27.01.2017р., зобовязання виплатити середню заробітну плату за період з 14.12.2016р. по 27.01.2017р.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправною відмову ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області у виплаті заробітної плати за період з 14.12.2016р. по 27.01.2017р., зобовязати ОСОБА_3 управління Національної поліції в Одеській області виплатити середню заробітну плату за період з 14.12.2016р. по 27.01.2017р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2016р. у справі №815/5281/16, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення (висновок) атестаційної комісії №9 ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області, що оформлене протоколом від 26.02.2016р. та зазначене в розділі ІV Результати атестування (висновок атестаційної комісії) атестаційного листа, а саме: 4-займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, прийняте стосовно ОСОБА_1. Визнано протиправним та скасовано Наказ ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області №745 о/с від 01.08.2016р. в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції. Поновлено ОСОБА_1 на посаді помічника слідчого Приморського відділу поліції в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області. Присуджено до стягнення з ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 01.08.2016р. по 14.12.2016р. у розмірі 17456,96грн. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середньої заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 3915грн. Однак, лише 27.01.2017р. ОСОБА_2 управлінням Національної поліції в Одеській області прийнято Наказ про поновлення з 14.12.2016р. ОСОБА_1 на посаді помічника слідчого Приморського відділу поліції в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області. При цьому, у період з 14.12.2016р. по 27.01.2017р. заробітна плата не виплачувалась.

Відповідач ОСОБА_3 управління Національної поліції в Одеській області з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов (від 04.10.2017р. вхід.№27332/17), наголошуючи, зокрема, що у спірний період ОСОБА_1П не виконував жодних обовязків за посадою помічника слідчого Приморського відділу поліції в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, та керівником ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області на нього не покладалось жодних обовязків. Крім того, заява ОСОБА_1 щодо поновлення на посаді до відділу кадрового забезпечення надійшла лише 13.01.2017р., за результатами розгляду якої підготовлено проект відповідного наказу, та надано його на узгодження.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, з урахуванням того, що від позивача ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання (вхід.№28233/17 від 13.10.2017р.) про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження, а також зважаючи на відсутність потреби у витребуванні додаткових доказів, виклику у судове засідання свідка, експерта, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, відповідно до Наказу ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області №321 о/с від 26.11.2015р. ОСОБА_1 призначено на посаду помічника слідчого Приморського відділу поліції в місті ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області з присвоєнням спеціального звання старший сержант поліції.

01.08.2016р. ОСОБА_2 управлінням Національної поліції в Одеській області винесено Наказ №745 о/с, котрим відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» старшого сержанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з посади помічника слідчого Приморського відділу поліції в місті ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області за п.5 ч.1 ст.77 Закону України Про Національну поліцію через службову невідповідність.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2016р. у справі №815/5281/16, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення (висновок) атестаційної комісії №9 ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області, що оформлене протоколом від 26.02.2016р. та зазначене в розділі ІV Результати атестування (висновок атестаційної комісії) атестаційного листа, а саме: 4-займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, прийняте стосовно ОСОБА_1. Визнано протиправним та скасовано Наказ ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області №745 о/с від 01.08.2016р. в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції. Поновлено ОСОБА_1 на посаді помічника слідчого Приморського відділу поліції в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області. Присуджено до стягнення з ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 01.08.2016р. по 14.12.2016р. у розмірі 17456,96грн. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середньої заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 3915грн.

На виконання Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2016р. у справі №815/5281/16 ОСОБА_1 отримано виконавчий лист щодо негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середньої заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 3915грн.

У звязку з чим, 11.01.2017р. ОСОБА_1 звернувся до начальника ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 із заявою №191, до якої додано Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2016р. у справі №815/5281/16 щодо поновлення його на посаді, та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

27.01.2017р. відповідно до пункту 2 частини 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», на підставі Наказів Національної поліції України від 02.09.2016р. №788 дск «Про організаційно-штатні зміни в ОСОБА_2 управлінні Національної поліції в Одеській області», та ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області від 16.09.2016р. №2244 дск «Про організаційно-штатні зміни в ОСОБА_2 управлінні Національної поліції в Одеській області», ОСОБА_2 управлінням Національної поліції в Одеській області винесено Наказ №130 о/с, яким старшого сержанта поліції ОСОБА_1 призначено помічником слідчого слідчого відділу Приморського відділу поліції в місті ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області, звільнивши з посади помічника слідчого Приморського відділу поліції в місті ОСОБА_2 цього ОСОБА_2 управління.

З матеріалів справи вбачається, що 27.07.2017р. позивач - ОСОБА_1 звернувся до начальника ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 із ОСОБА_4 №Т-9490 щодо виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 14.12.2016р. (день винесення Постанови Одеського окружного адміністративного суду про поновлення на посаді помічника слідчого Приморського відділу поліції в м.Одесі ГУНП в Одеській області) по 27.01.2017р. (день оголошення наказу ГУНП в Одеській області про фактичне поновлення на посаді помічника слідчого Приморського відділу поліції в м.Одесі ГУНП в Одеській області).

Судом зясовано, що за результатами розгляду вищеозначеного звернення ОСОБА_1 від 27.07.2017р. №Т-9490, начальником Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_5 на ім»я ОСОБА_1 надіслано ОСОБА_4 від 31.07.2017р. №14/1-Т-685, Т-711, яким адресата повідомлено, що відповідно до п.6 р.1 наказу МВС від 06.04.2016р. №260, підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника про призначення на посаду поліцейського та встановлення конкретного розміру окладу, надбавок, доплат. Таким чином, у звязку з тим, що наказ про призначення ОСОБА_1 на посаду з 14.12.2016р. до ОСОБА_6 в Одеській області не надходив, підстави для нарахування грошового забезпечення за період з 14.12.2016р. по 27.01.2017р. відсутні.

Несвоєчасне виконання ОСОБА_2 управлінням Національної поліції в Одеській області Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2016р. у справі №815/5281/16, послугувало підставою для звернення позивача ОСОБА_1 до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною відмови ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області у виплаті заробітної плати за період з 14.12.2016р. по 27.01.2017р., зобовязання ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату за період з 14.12.2016р. по 27.01.2017р., підлягають частковому задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, підставою для звернення ОСОБА_1 до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою послугувало несвоєчасне виконання ОСОБА_2 управлінням Національної поліції в Одеській області Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2016р. у справі №815/5281/16 в частині щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді помічника слідчого Приморського відділу поліції в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Згідно зі статтею 235 Кодексу законів про працю України (зі змінами та доповненнями) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно зі ст.236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

При цьому, стаття 236 Кодексу законів про працю України не містить будь-яких застережень відносно того, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо останній не вчинив додаткові дії, що вказують на його бажання щодо поновлення на роботі.

Частиною 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Відповідно до частин 2 та 4 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що правова природа діяльності органів державної виконавчої служби, та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі, постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. При цьому, добровільне виконання рішення суду боржником є його законодавчо встановленим обов'язком, який не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі.

Зокрема, як встановлено судом, та зазначено вище, Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2016р. у справі №815/5281/16, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення (висновок) атестаційної комісії №9 ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області, що оформлене протоколом від 26.02.2016р. та зазначене в розділі ІV Результати атестування (висновок атестаційної комісії) атестаційного листа, а саме: 4-займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, прийняте стосовно ОСОБА_1. Визнано протиправним та скасовано Наказ ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області №745 о/с від 01.08.2016р. в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції. Поновлено ОСОБА_1 на посаді помічника слідчого Приморського відділу поліції в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області. Присуджено до стягнення з ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 01.08.2016р. по 14.12.2016р. у розмірі 17456,96грн.

Одночасно судом постановлено про негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Згідно з п.34 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 Рішення від 15.10.2009р. у справі «ОСОБА_7 проти України» (заява №40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Отже, безперечним є обов'язок роботодавця сплатити незаконно звільненому працівнику як середній заробіток за час вимушеного прогулу, так і середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення.

Як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, Наказом ГУНП в Одеській області від 27.01.2017р. №130 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду помічника слідчого слідчого відділу Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що ОСОБА_2 управлінням Національної поліції в Одеській області несвоєчасно виконано Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2016р. у справі №815/5281/16 в частині негайного поновлення ОСОБА_1 на посаді помічника слідчого Приморського відділу поліції в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць, на думку суду, позивач, з урахуванням приписів ст.236 КЗпП України, має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення за період з 14.12.2016р. по 27.01.2017р., у звязку з чим ОСОБА_2 управлінням Національної поліції в Одеській області безпідставно відмовлено ОСОБА_1 у виплаті заробітної плати за період з 14.12.2016р. по 27.01.2017р.

Відповідно до наявної у матеріалах справи Довідки від 25.10.2017р. №1486 про доходи ОСОБА_1, виданої ОСОБА_2 управлінням Національної поліції в Одеській області, за підписом начальника ОСОБА_6 в Одеській області ОСОБА_5, головного спеціаліста УФЗБО ОСОБА_8, загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з 1 червня 2016р. по 31 липня 2016р. складає 7830грн., з яких 3915грн. за червень 2016р., 3915грн. за липень 2016р.

Згідно з п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992року «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час невиконання рішення про поновлення на роботі, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менше двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, відповідно до пункту 2 якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

За приписами абзацу 3 пункту 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

В пункті 6 Постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999року №13 Пленум Верховного Суду України зазначив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Отже, розрахунок грошового забезпечення за час затримки виконання судового рішення за період з 14.12.2016р. по 27.01.2017р. судом здійснено наступним чином: позивача ОСОБА_1 Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2016р. у справі №815/5281/16 поновлено на посаді помічника слідчого Приморського відділу поліції в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області. Наказом ГУНП в Одеській області від 27.01.2017р. №130 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду помічника слідчого Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області. У звязку з чим, період затримки виконання судового рішення складає 30 робочих днів, зокрема, у період з 14.12.2016р. по 27.01.2017р. Два попередні місяці, що передують звільненню червень-липень 2016року. Середньоденний заробіток ОСОБА_1 за червень-липень 2016року складає 128,36грн. У звязку з чим, заборгованість ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області зі сплати середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду складає 3850,80грн. (30 днів х 128,36грн.).

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також з метою повного захисту прав, свобод, та охоронюваних законом інтересів позивача ОСОБА_1 суд, з урахуванням приписів статті 11 КАС України, виходить за межі позовних вимог даного адміністративного спору, та зобовязує ОСОБА_3 управління Національної поліції в Одеській області виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду, оскільки поняття «середня заробітна плата», та «середній заробіток за час затримки виконання рішення суду» не є тотожними, та мають різну правову природу.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.ч.1,4 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною відмови у виплаті заробітної плати за період з 14.12.2016р. по 27.01.2017р., зобовязання виплатити середню заробітну плату за період з 14.12.2016р. по 27.01.2017р., підлягають задоволенню частково, з вищенаведених підстав.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, ч.6 ст.128, ст.ст.158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною відмови у виплаті заробітної плати за період з 14.12.2016р. по 27.01.2017р., зобовязання виплатити середню заробітну плату за період з 14.12.2016р. по 27.01.2017р., задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області у виплаті заробітної плати за період з 14.12.2016р. по 27.01.2017р., викладену в ОСОБА_4 управління Національної поліції в Одеській області від 31.07.2017р. №14/1-Т-685, Т-711.

3. Зобовязати ОСОБА_3 управління Національної поліції в Одеській області виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 14.12.2016р. по 27.01.2017р. у загальному розмірі 3850(три тисячі вісімсот пятдесят)грн. 80коп

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому приписами ст.254 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.