Справа № 804/8220/16
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 р. справа № 804/8220/16

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорна В.В., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідача-2 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

23.11.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнення до адміністративного позову від 28.09.2017 р., просить:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2, що полягає у невключенні даних позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за договором № 980-027-000001082 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» від 03.04.2015 р. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за договором № 980-027-000001082 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» від 03.04.2015 р. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити відшкодування коштів за вказаним договором позивачу як вкладнику, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Банк Михайлівський», в розмірі 50 479, 51 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що між ним та Банком було укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» № 980-027-000001082 від 03.04.2015 р., за умовами якого Банк за ініціативою Клієнта відкриває на його ім'я поточний рахунок № 4401 в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування. Крім того, 05.05.2016 р. позивач та Банк уклали договір № 980/027-000233893 «Суперкапітал» (з виплатою процентів щомісячно) про передачу через повіреного ПАТ «Банк Михайлівський» у власність ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» грошових коштів в розмірі 50 000 грн. на визначений угодою строк не більше 183 днів з виплатою 33,54% річних. За умовами цього договору, ТОВ «ІРЦ» повертає отримані від позивача кошти, а також нараховані за ними відсотки на його поточний рахунок № 4401, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський». 19.05.2016 року ТОВ «ІРЦ» перерахувало на поточний рахунок позивача, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський», отримані від нього кошти в сумі 50 000 грн. разом з нарахованими відсотками в сумі 479,51 грн. В подальшому, ПАТ «Банк Михайлівський» було віднесено до категорії неплатоспроможних та розпочато процедуру ліквідації, у звязку з чим позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з офіційними зверненнями про включення до списку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів, але відповідь на них не отримав. Зазначену бездіяльність відповідача, що полягає у невключенні позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, позивач вважає протиправною та просить суд зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 включити його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів, та зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити відшкодування позивачу коштів за вказаним договором як вкладнику банку в розмірі 50 479, 51 грн. (а.с. 3-8).

Від представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» за довіреністю ОСОБА_3 надійшли заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначено, що на підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 р. за № 14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 р. № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Отже, починаючи з 23.05.2016 року банк здійснював свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким передбачені заборони на проведення кредитних операцій та здійснення іншої ризикової діяльності, яке може призвести до збільшення суми відшкодування з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Як слідує із заперечень, Комісією по перевірці правочинів, утвореною за розпорядженням Уповноваженої особи Фонду, було виявлено, що банком 19.05.2016 року отримано від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 16 289 платіжних документів на виконання укладеного 11.11.2014 року договору доручення, за яким Банк у якості повіреного здійснював консультації про умови та можливість передачі фізичними особами у позику грошових коштів на користь ТОВ «ІРЦ» на умовах строковості та платності. При цьому, сума ініційованих 19.05.2016 року ТОВ «ІРЦ» платежів становила 1 298 015 973, 74 грн., в той час як залишок коштів на рахунку цього Товариства становив лише 37 822 678, 63 грн., що мало наслідком штучне збільшення суми відшкодування з боку Фонду вкладникам банку. З цих підстав, Комісією зроблено висновки про нікчемність таких правочинів та безпідставне зарахування на рахунки фізичних осіб коштів, які фактично належать ПАТ «Банк Михайлівський». Крім того, представник відповідача зазначив, що за фактами розкрадання коштів банку порушено кримінальне провадження, яке на даний час розслідується слідчим управлінням ГУНП України в м. Києві. Посилаючись на викладені обставини, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 135-138).

Позивач ОСОБА_1 та представники позивача за довіреністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні 28.09.2017 року клопотань про допит свідків або проведення експертиз не заявили, позовні вимоги згідно уточненої позовної заяви підтримали та просили суд прийняти рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 28.09.2017 року не зявився, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.

Враховуючи, що в судове засідання прибули не всі особи, що беруть участь у розгляді справи, та за відсутності потреби у виклику свідків та проведенні судових експертиз, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України, справу розглянуто без участі сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» № 980-027-000001082 від 03.04.2015 р., за умовами якого Банк за ініціативою Клієнта відкриває на його ім'я поточний рахунок № 4401 в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього Договору та розпоряджень Клієнта, а Клієнт зобов'язується оплачувати послуги Банку.

Крім Договору банківського рахунку № 980-027-000001082 від 03.04.2015 р., між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» (далі - ТОВ «ІРЦ») було укладено договір «Суперкапітал» (Новий) (з виплатою процентів щомісячно) № 980-027-000233893 від 05.05.2016 р., яким передбачено передачу у власність ТОВ «ІРЦ» коштів на суму 50 000 грн. на строк не більше 183 днів з виплатою 33,54% річних (стаття 1 договору) (а.с. 57).

Статтею 1 цього Договору, серед іншого, обумовлено, що ТОВ «ІРЦ» повертає отримані від ОСОБА_1 кошти, а також нараховані за ними відсотки на її поточний рахунок № 4401, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський».

На виконання своїх зобов'язань за Договором позики від 05.05.2016 р., ТОВ «ІРЦ» 19.05.2016 року перерахувало на поточний рахунок позивачки, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський», отримані від неї кошти в сумі 50 000 грн. разом з нарахованими відсотками в сумі 479, 51 грн., що підтверджено долученими до матеріалів справи копіями платіжних доручень: від 19.05.2016 р. № 1962 на суму 50 000 грн., та від 19.05.2016 р. № 1963 на суму 479, 51 грн. (а.с. 10-11).

На підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 р. за № 4/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних», виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 23.05.2016 р. №812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» призначено ОСОБА_6

13.06.2016 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 991, відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» з 23.06.2016 року до 22.07.2016 року включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12.07.2016 р. № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 12.07.2016 р. № 1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації з 13.07.2016 року до 12.07.2018 року включно, призначено Уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» з 13.07.2016 року до 12.07.2018 року включно. Рішенням № 1702 від 01.09.2016 року виконавча дирекція Фонду змінила Уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський», на ОСОБА_2 з 5 вересня 2016 року.

З метою отримання свого вкладу за Договором банківського рахунку від 03.04.2015 року, ОСОБА_1 надіслала Уповноваженій особі Фонду заяви відповідного змісту від 26.07.2016 р., від 12.08.2016 р. з проханням включити її до переліку вкладників Банку (а.с. 12-18).

Листом від 13.09.2016 р. за №ЗГ1(К)/4110 позивача було повідомлено про нікчемність переказів коштів (транзакцій), здійснених ТОВ «ІРЦ» 19.05.2016 року на користь ОСОБА_1 на її поточний рахунок № 4401: в сумі 479,51 грн. з призначенням платежу «оплата процентів згідно договору № 980-027-000233893 від 05.05.2016 року», в сумі 50 000 грн. з призначенням платежу «повернення коштів згідно договору № 980-027-000233893 від 05.05.2016 року»), відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі статей 215-216 Цивільного кодексу України, статті 37 та пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с. 53-54).

Відповідно, ОСОБА_1 не було включено до Переліку вкладників, кошти яким підлягають відшкодуванню за рахунок коштів Фонду.

Не погодившись з такими діями відповідача та вважаючи протиправною його бездіяльність щодо невключення позивача до переліку вкладників, кошти яким підлягають відшкодуванню за рахунок коштів Фонду, ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом.

Встановивши обставини справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, з огляду на таке.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб визначені Законом України від 23.02.2012 р. № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI).

Пунктом другим частини першої статті 2 Закону № 4452-VI передбачено, що під виведенням неплатоспроможного банку з ринку слід розуміти заходи, які здійснює Фонд стосовно банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, щодо виведення його з ринку одним із способів, визначених статтею 39 цього Закону.

За частиною першою статті 34 Закону № 4452-VI, Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, відповідно до пункту 16 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI, називається тимчасовою адміністрацією.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону № 4452-VI, з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

За частиною третьою цієї ж статті, правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

За частиною першою статті 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути більшою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

За частиною другою статті 26 Закону № 4452-VI, вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

Фонд має право не включати до розрахунку гарантованої суми відшкодування коштів за договорами банківського рахунка до отримання в повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

Виплата гарантованої суми відшкодування за договорами банківського рахунку здійснюється тільки після отримання Фондом у повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

Перелік підстав, за наявності яких Фонд не відшкодовує коштів за вкладами, зазначено у частині четвертій статті 26 Закону № 4452-VI.

Відповідно до частини п'ятої, шостої статті 36 Закону № 4452-VI, під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; <…>. Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті; 5) здійснення операцій з переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки, починаючи з наступного дня після запровадження процедури тимчасової адміністрації;

Відповідно до частини другої статті 37 Закону № 4452-VI, Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право: 1) вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; 3) продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; 4) повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 11) вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.

Частиною другою статті 38 Закону № 4452-VI передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Відповідно до частини четвертої статті 38 Закону № 4452-VI, Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Пунктами 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 р. № 14 (далі - Положення), уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Інформація про вкладника в Переліку повинна забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

У пункті 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Отож, Уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями на формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в неплатоспроможному банку за рахунок коштів Фонду (з урахуванням положень статті 26 Закону № 4452-VI). Процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами передбачає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Вкладником, згідно з пунктом 4 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI, є фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI, вкладом є кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Отже, передбачені Законом № 4452-VI гарантії за вкладом поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладника неплатоспроможного банку (у розумінні статті 2 Закону № 4452-VI). Такий статус, з-поміж іншого, передбачає наявність вкладу, залученого, зокрема, на умовах договору банківського рахунку.

За договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами (частини перша, друга статті 1066 Цивільного кодексу України).

Договір банківського рахунку укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунку у банку на умовах, погоджених сторонами (частина перша статті 1067 Цивільного кодексу України).

Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом (частини перша, друга статті 1068 Цивільного кодексу України).

У цій справі встановлено, що до запровадження в Банку тимчасової адміністрації позивач уклала з Банком договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» від 03.04.2015 р. № 980-027-000001082, за умовами якого Банк за ініціативою Клієнта відкриває на його ім'я поточний рахунок № 4401 в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування. 19.05.2016 року на цей розрахунковий рахунок зараховано кошти на суму 50479, 51 грн., які надійшли від ТОВ «ІРЦ» (на виконання Договору № 980-027-000233893 від 05.05.2016 року).

Водночас, Уповноважена особа Фонду не включила ОСОБА_1 до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду у зв'язку з тим, що транзакції, здійснені ТОВ «ІРЦ» 19.05.2016 року на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 (перерахування коштів на суму 50 000 грн. (сума переданих у користування коштів) і 479, 51 грн. (проценти за користування коштами) є нікчемними. Підставою нікчемності зазначено положення статей 215, 216 Цивільного кодексу України, статті 37, пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI.

Отже, фактично, відповідач визнав нікчемними дві розрахункові банківській операції з перерахування коштів з одного рахунку на інший. При цьому, на дату запровадження в Банку тимчасової адміністрації кошти, які позивач передавала в користування ТОВ «ІРЦ» на умовах Договору «Суперкапітал» від 05.05.2016 р., вже обліковувалися на її розрахунковому рахунку № 4401 в Банку, оскільки ТОВ «ІРЦ» повернуло їх їй разом з нарахованими процентами.

При вирішенні спору суд враховує, що в розумінні статті 2 Закону № 4452-VI позивач є вкладником Банку, а кошти, які надійшли для неї як вкладника за Договором банківського рахунку від 03.04.2015 р., в розумінні тієї ж статті, є вкладом, на який поширюються гарантії, передбачені статтею 26 цього Закону.

Аналогічної правової позиція дотримувався Вищий адміністративний суд в ухвалі від 13.09.2017 р. по справі № К/800/16649/17.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до акту № 2, комісія по перевірці правочинів прийшла до висновку, що виконуючи платіжні документи 19.05.2016 р. ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» з перерахування коштів на рахунки 12160 фізичних осіб в сумі ,74 грн., банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановленого для них законодавством чи внутрішніми документами Банку, що є ознакою нікчемності правочину згідно з положеннями ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Банком здійснено операції укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. Банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Як вбачається із встановлених актом № 2 обставин перевірки правочинів, 11.11.2014 року між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір доручення № 1, згідно з умовами якого банк, в якості повіреного, зобов'язався здійснювати пошук, залучення та надання клієнтам консультацій про умови та можливість передачі останніми у позику грошових коштів на користь ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» (довірителя) на умовах строковості та платності. Відповідно до предмету Договору доручення, Банк мав укладати договори, що передбачають отримання/залучення товариством грошових коштів у позику від клієнтів, за формою, передбаченою відповідним додатком до цього договору доручення (п. 1.2 Договору). На виконання вищезазначеного договору доручення банком від імені товариства укладались договори позики за встановленою формою з фізичними особами (клієнтами), та залучались кошти на рахунок товариства. Крім того, як вбачається із встановлених актом №10 обставин перевірки правочинів, 18.05.2016 ПАТ «Банк Михайлівський» уклав із ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» договір відступлення прав вимоги № 1805. Згідно з умовами договору відступлення права вимоги № 1805, ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобов'язалось відступити Банку права вимоги, належні ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», за кредитними договорами (із забезпеченням) з усіма додатковими угодами до них, укладеними з фізичними особами. Банк, в свою чергу, зобов'язався оплатити права вимоги.

Перелік кредитних договорів, права за якими відступаються Банку, міститься в реєстрі кредитних договорів. Відповідно до реєстру Банк придбав права вимоги за 106265 кредитними договорами на загальну суму 1 061 074 939,79 гривень за ціною 870 000 000,00 гривень (а.с. 111-114).

Також, 19.05.2016 року ПАТ «Банк Михайлівський» уклав із ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» договір відступлення прав вимоги № l.

Згідно з умовами договору відступлення, ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобов'язалось відступити Банку права вимоги, що належать ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» за договорами купівлі-продажу цінних паперів з усіма додатковими угодами до них, які укладені між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та юридичними особами.

Перелік договорів, права за якими відступаються Банку з боку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», міститься в реєстрі Основних договорів.

Банк, в свою чергу, зобов'язався оплатити права вимоги за вартістю, зазначеною в реєстрі основних договорів, протягом 3-х робочих днів з дня підписання вказаного реєстру. Вартість відступлення права вимоги за 26-ю договорами купівлі-продажу цінних паперів склала 561 585 182,51 грн. (а.с. 112).

При цьому, суд враховує, що ПАТ «Банк Михайлівський», виконуючи розрахунковий документ ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на кошти, які переказувались, а тому ПАТ «Банк Михайлівський» не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов'язань за договором банківського рахунку перед клієнтом, в даному випадку - перед ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий Центр», забезпечуючи рух коштів від ініціатора до отримувача переказу, тобто позивача.

Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 р., згідно з п. 1.4 глави 1 якої, розрахунковий документ - документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.

Таким чином, договір, який було укладено між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», за своєю природою та змістом не є розрахунковим документом.

Договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку.

При проведенні розрахункових операцій ПАТ «Банк Михайлівський» не було встановлено зазначених фактів, а отже, операції по перерахунку коштів вважаються правомірними, доки інше не буде встановлено в судовому порядку (в тому числі вироком суду).

Пунктом 5.4.3 Договору від 05.05.2016 року передбачено, що ТОВ «ІРЦ» має право з власної ініціативи достроково повернути кошти у будь-який момент дії договору (а.с. 57).

Зважаючи на викладене, суд вважає посилання відповідача на положення пунктів 7-9 частини третьої статті 38 закону № 4452-VI, статей 215, 216 Цивільного кодексу України як на правову підставу для визнання зазначених вище транзакцій нікчемними, необґрунтованими та такими, що не відповідають встановленим у справі обставинам.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2, що полягає у невключенні даних позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за договором № 980-027-000001082 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» від 03.04.2015 р. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Крім того, згідно п.5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 р. № 14, уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку, зокрема, такі переліки:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 3 до цього Положення.

Також, даним пунктом передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Отже, у разі наявності підстав для включення даних про рахунки вкладника, які раніше не були включені до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, уповноважена особа має подати до Фонду відповідне доповнення до переліку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за договором № 980-027-000001082 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» від 03.04.2015 р. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки такий перелік сформовано та передано до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а відновити порушене право позивача можливо виключно шляхом надання відповідачем до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації щодо позивача, як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Зважаючи на те, що підставою для здійснення відшкодування коштів вкладникам банку є включення їх до загального Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення), який формується на підставі Переліку вкладників, наданих уповноваженої особою Фонду, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо зобовязання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснити відшкодування коштів позивачу як вкладнику, оскільки він на цей час ще не включений до такого Реєстру.

На підставі викладеного, керуючись ч. 6 ст. 128, ст.ст. 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2, що полягає у невключенні даних ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за договором № 980-027-000001082 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» від 03.04.2015 р. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів за договором № 980-027-000001082 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» від 03.04.2015 р. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_7