Справа № 2а-1223/11
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/9145/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 червня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, третя особа - ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2011 року позивач - ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Виконавчого комітету Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, третя особа - ОСОБА_5, в якому просив визнати протиправним та скасувати п. 2 рішення Виконкому Нижньоапшанської сільської ради від 03.08.2010 року №3 «Про оформлення права власності на нерухоме майно».

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що оскаржуваним рішенням оформлено право власності на нерухоме майно - житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 в цілій частині. Про наявність спірного рішення позивачу стало відомо у грудні 2010 року від родичів, копію якого ним отримано 14.03.2010 року на запит адвоката. Вважає, що зазначене рішення відповідача прийняте всупереч вимогам чинного законодавства та з порушенням його прав та законних інтересів, оскільки житловий будинок, розташований по АДРЕСА_2 побудований ним разом з батьком ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому оформлення права власності на вказаний будинок за третьою особою є неправомірним. Відповідно до рішення виконавчого комітету Тячівської районної ради народних депутатів №212 від 19.08.1983 року затверджено рішення виконкому Дібрівської сільської ради №43 від 16.08.1983 року «Про узаконення індивідуальних житлових будинків», де у додатку № 2 до вказаного рішення зазначено про узаконення житлового будинку по АДРЕСА_2, збудованого ОСОБА_4 та ОСОБА_6 На підставі зазначеного рішення виконкому Тячівської районної ради народних депутатів було видано свідоцтво про забудову садиби у сільських населених пунктах УРСР, з якого вбачається, що будівництво житлового будинку за вказаною адресою здійснювалося позивачем та його батьком. На сьогоднішній день, у зазначеному житловому будинку він постійно проживає разом з сім'єю, де і прописаний. Після смерті батька належна йому частина житлового будинку по АДРЕСА_2 як спадкове майно, його спадкоємцями не оформлялася. Разом з цим, він прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки постійно проживав у вказаному будинку. Житлового будинку по АДРЕСА_1 не існує і не існувало, такий будинок третьою особою ОСОБА_5 не будувався, окреме дворогосподарство не відкривалося. Поділ житлового будинку по АДРЕСА_2 у встановленому порядку не відбувався, виділ певної його частини не проводився, нове дворогосподарство (окремо ізольована квартира) під АДРЕСА_1 не відкривалося (не виділялося). Таким чином позивач вважає, що рішення про оформлення за третьою особо права власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1, істотним чином впливає на його майнові та спадкові права, охоронювані законом інтереси.

Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 червня 2012 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано п. 2 рішення виконавчого комітету Нижньоапшанської сільської ради №3 від 03.08.2010 року «Про оформлення права власності на нерухоме майно», згідно якого оформлено право власності на нерухоме майно житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 в цілій частині.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оскаржили його в апеляційному порядку, які, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просять суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити, з підстав, викладених у своїй апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційні скарги слід задовольнити, при цьому виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв»язку з здійсненням суб»єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв»язку з публічним формуванням суб»єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб»єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 3 КАС України передбачено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб»єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Конституційний Суд України в п. 4 мотивувальної частини Рішення №7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказав, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб»єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Прийняте радою оскаржене рішення є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого рішення Ради не породжує наслідків для власника, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності або укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов»язані з реалізацією певних суб»єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника, оскільки у такої особи виникло право власності і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб»єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов»язані з реалізацією певних суб»єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про оформлення права власності), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Судом встановлено, що позивачем оскаржується п. 2 рішення Виконкому Нижньоапшанської сільської ради від 03.08.2010 року №3 «Про оформлення права власності на нерухоме майно», на підставі якого оформлено право власності на нерухоме майно - житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1, за ОСОБА_5.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що після оформлення відповідно до чинного законодавства права власності на житловий будинок виник спір про право цивільне, та має вирішуватися у порядку цивільного судочинства, за правилами якого можливий одночасний розгляд вимог про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень, а також вимоги про скасування акта про право власності, виданого на підставі такого рішення.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2014 року (справа №21-405а14), що у відповідності до статті 244-2 КАС України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права..

Пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення суду першої інстанції та закрити провадження.

Керуючись ст. ст. 157, 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити, постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 червня 2012 року у справі №2а-1223/11 - скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

В.В. Святецький

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 13.11.2016 року.