Справа № 369/4991/17
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 369/4991/17 Головуючий у 1-й інстанції: Пінкевич Н.С. Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

09 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Негоденко С.В.,

третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Забірської сільської ради Київської області, третя особа ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Забірської сільської ради Київської області (далі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати незаконною відмову відповідача у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтованою площею 0,25 га як таку, що прийнята всупереч п. 7 ст.118 ЗК України;

- скасувати рішення Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №309/1 від 24 березня 2017 року;

- зобов'язати Забірську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області задовольнити, його клопотання як інваліда війни 2 групи та зобов'язати надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтованою площею 0,25га і надати у власність безоплатно земельну ділянку у відповідності до ст.118 ЗК України;

- стягнути з місцевого бюджету Забірської сільської ради на його користь заподіяну неправомірними діями сільської ради моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., витрати на змушену тривалу переписку заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 500 грн.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (посвідчення серія НОМЕР_1).

08 лютого 2016 року позивач направив до Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області клопотання в порядку ст. 118, 121 ЗК України про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки для будівництва, обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд, орієнтовного розміру 0,25 га в межах с. Забіря.

До заяви ОСОБА_2 додав копію паспорта, ідентифікаційного номера, графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташуванням земельної ділянки.

За результатами розгляду клопотання позивача рішеннями Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №309/1 від 24 березня 2017 року відмовлено у задоволенні вищевказаного клопотання, оскільки заявником не було додано до клопотання погодження землекористувача (вказана в графічному матеріалі земельна ділянка перебуває в користуванні третіх осіб).

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення сільської ради є законним та обґрунтованим, оскільки земельна ділянка, яку бажає отримати у власність в порядку безоплатної приватизації позивач, не відноситься до земель комунальної власності, оскільки була передана у власність третьої особи.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як встановлено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 12 Земельного Кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Наведені норми встановлюють право сільської ради передавати земельні ділянки комунальної власності громадянам в порядку приватизації.

Згідно п.п. 8 п. «б» ч.1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено ст. 118 ЗК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 вказаної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявою для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з оскаржуваним рішенням сільської ради ОСОБА_2 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою у зв'язку з ненаданням погодження землекористувача, у власності якого перебуває земельна ділянка, яку бажає отримати позивач.

Необхідність подання такого погодження визначено ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням виконавчого комітету Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №39/14 від 20 грудня 2012 року земельну ділянку площею 0,4177 га для будівництва, обслуговування житлового будинку вул. Шевченка в с. Забір'я передано у приватну власність ОСОБА_7

05 березня 2002 року ОСОБА_7 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, НОМЕР_2 (а.с. 71).

Відповідно до довідки Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області №169/02-14 від 11 лютого 2017 року єдиною спадкоємицею померлого ОСОБА_7, 1939 р.н. є його донька - ОСОБА_5.

З пояснень третьої особи судом першої інстанції встановлено, що свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку вона не отримувала, а в даний час займається відновленням втрачених документів та оформлення своїх спадкових прав, в тому числі на земельну ділянку, яку бажає отримати у власність позивач.

Таким чином, з наведеного вбачається, що земельна ділянка, за відведенням якої звернувся позивач, не відноситься до земель комунальної власності, а тому відповідач позбавлений можливості надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї ділянки позивачу за відсутності дозволу власника цієї земельної ділянки.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення відповідача про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою є законним та обґрунтованим, а тому скасуванню не підлягає.

Стосовно посилання апеляційної скарги відповідача на ту обставину, що право власності ОСОБА_7 на спірну земельну ділянку не підтверджене належним чином, колегія суддів зазначає, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки, має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Таку правову позицію неодноразово висловлював Верховний Суд України, зокрема, у постановах від 4 листопада 2015 року (справа № 21-329а15), від 9 лютого 2015 року (справа № 870/562/12), від 26 січня 2016 рок (справа № 21-3367а15), від 11 жовтня 2016 року (справа № 816/4340/14), від 26 жовтня 2016 року (справа № 21-1638а16), від 29 листопада 2016 року (справа № 21-1509а16), від 22 листопада 2016 року (справа № 21-1932а16), від 29 березня 2017 року (справа № 347/1834/13-а), що згідно зі ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для врахування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої та не дають підстав вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального та права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні вимог адміністративного позову.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 167, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді О.О. Беспалов
О.А. Губська

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 09.11.2017