Справа № 826/7129/13-а
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 року м. Київ К/800/47977/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Бившевої Л.І. (головуючого), Приходько І.В., Юрченко В.П.,

за участю секретаря судового засідання Шевчук П.О.,

представників позивача Ситника О.В., відповідача Голінея І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління Міндоходів-Центральний офіс з обслуговування великих платників податків (правонаступник - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби)

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 червня 2013 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2013 року

у справі № 826/7129/13-а

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрпластик"

до Окружної державної податкової служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" (далі - ПАТ "Укрпластик", позивач) звернулося до суду з позовом до Окружної державної податкової служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби (далі - ДПІ, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10 лютого 2013 року № , яким товариству зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (далі - ПДВ) за жовтень 2012 року на 1176997,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції - 588498,50 грн.

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 03 червня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2013 року, позов задовольнив: визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 10 лютого 2013 року № .

У касаційній скарзі Міжрегіонального головного управління Міндоходів-Центральний офіс з обслуговування великих платників податків, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Заперечуючи проти касаційної скарги, позивач просить залишити скаргу без задоволення як безпідставну.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 11 жовтня 2017 року із занесення у протокол судового засідання відповідача Міжрегіональне головне управління Міндоходів-Центральний офіс з обслуговування великих платників податків замінив на правонаступника Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі перегляду справи судом касаційної інстанції, визначені у ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суди попередніх інстанцій встановили, що фактичною підставою для зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за жовтень 2012 року згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності яких виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ПАТ "Укрпластик" від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за жовтень 2012 року від 18 січня 2013 року № 46/40/-10/23-20/00203588, про порушення позивачем норм пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України). Такий висновок податкового органу вмотивований розбіжністю між задекларованими позивачем даними бюджетного відшкодування з ПДВ, сформованого за імпортними операціями, та даними первинних документів щодо сум сплаченого податку, зокрема згідно з банківськими виписками у призначенні платежу зазначено "передплата митних платежів згідно діючих тарифів без ПДВ", що свідчить про непідтвердженість факту оплати ПДВ в ціні придбаних товарів. При цьому згідно з актом перевірки порушення платником податків щодо формування податкового кредиту у ході цієї перевірки не встановлені та реальність вказаних операцій не заперечується.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що податковий органн під час перевірки помилково не взяв до уваги вантажно - митні декларації (далі - ВМД), які засвідчують факт сплати товариством ПДВ при розмитненні імпортованого товару (сировини для власного виробництва) та які є достатньою підставою для формування платником податкового кредиту та бюджетного відшкодування.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на наступне.

Згідно з підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198 ПК України (у редакції на час виникнення відносин, з приводу прав і обов'язків у яких виник спір) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду (абзац четвертий пункту 198.2 цієї статті).

Відповідно до пункту 201.12 статті 201 ПК України у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (підпункт 198.6 цієї статті).

Згідно з пунктом 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (пункт 200.2 цієї статті).

Пунктом 200.3 встановлено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду. (підпункт 200.4 цієї статті).

Враховуючи, що позивач правомірно збільшив податковий кредит на суми ПДВ, які, як вірно встановлено судами, були сплачені ПАТ "Укрпластик" при імпорті на митну територію України товару (сировини для власного виробництва), про що митним органом здійснено відмітку у ВМД, суди попередніх інстанцій зробили правильний висновок про правомірність формування позивачем бюджетного відшкодування у сумі 1176997,00 грн та протиправність податкового повідомлення - рішення ДПІ від 10 лютого 2013 року № .

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій щодо юридичної оцінки підстав прийняття податкового повідомлення-рішення, яке є предметом спору, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління Міндоходів-Центральний офіс з обслуговування великих платників податків (правонаступник - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби) залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 червня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2013 року у справі № 826/7129/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: ____________ Л.І. Бившева

Судді: ____________ І.В. Приходько

____________ В.П. Юрченко