Справа № 804/4679/17
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

804/4679/17

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 р.

Справа № 804/4679/17

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Ількова В.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "ДНІПРОБУДКОМПЛЕКТ" до Самарського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови від 09.06.2017 року №5410796, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "ДНІПРОБУДКОМПЛЕКТ" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Самарського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, у якому позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 09.06.2017 року про відкриття виконавчого провадження №54107967.

У обґрунтування позову зазначено, що відповідач у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» відкрив виконавче провадження на підставі документу, що не є виконавчим документом, а саме постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №67/4.1-2/239 від 22.03.2017 року Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області. Крім того, зазначена постанова не містить дати набрання рішенням законної сили та строку пред’явлення рішення до виконання. Також позивач зазначив, що оскаржив до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (справа №804/2580/17) постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №67/4.1-2/239 від 22.03.2017 року, прийняту Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області. Таким чином, позивач вважає постанову Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 09.06.2017 року про відкриття виконавчого провадження №54107967 протиправною, та такою що підлягає скасуванню.

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справ.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, в обґрунтування своєї позиції надав до суду заперечення проти позову, у яких зазначив, що відповідач, приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №54107967 від 09.06.2017 року діяв у межах повноважень, наданих чинним законодавством України.

10.10.2017 року представником відповідача було подано заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження.

За таких обставин суд, керуючись положеннями ч. 6 ст.128 КАС України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та подані до суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд встановив таке.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-VIII (далі – Закон України № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 3 Закону України № 1404-VIII визначено вичерпний перелік рішень, що підлягають примусовому виконанню:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб’єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Стаття 4 Закону містить вимоги до виконавчого документа. Так, п.6 ч.1 ст.4 Закону встановлено, що у виконавчому документі зазначаються дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

З матеріалів справи вбачається, що постанова Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №67/4.1-2/239 від 22.03.2017 року набирає законної сили з моменту її складання - 22.03.2017 року (а.с. 68).

Так у зазначеній постанові від 22.03.2017 року вказано строк пред’явлення до виконання – протягом трьох місяців, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 68).

Виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (ч. 1 ст. 12 Закону України № 1404-VIII).

Згідно п. 1 ч. 1, 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Стосовно посилання позивача на відкриття виконавчого провадження під час оскарження до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (справа №804/2580/17) постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №67/4.1-2/239 від 22.03.2017 року, прийняту Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, то суд зазначає таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 р. № 509 затверджено «Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» (далі – Порядок №509), яким визначено механізм накладення на суб’єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення».

Відповідно до п.2 Порядку №509 штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта про виявлення під час перевірки суб’єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об’єднаної територіальної громади.

Уповноважена посадова особа не пізніше, ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа) (п. 3 Порядку № 509).

Пунктом 11 Порядку № 509 передбачено, що не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються, зокрема, органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другоюстатті 265 Кодексу законів про працю України).

Таким чином, оскільки виконавчий документ – постанова Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області у Дніпропетровській області від 22.03.2017р. №67/4.1-2/239 стосується накладення на позивача штрафу, підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження в державного виконавця не було. Тобто, оскарження постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими особами від №67/4.1-2/239 від 22.03.2017 року не впливає на її виконання.

Крім того, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2017 року у справі №804/2580/17 ТОВ «Дніпробудкомплект» відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною та сакасування постанови Головного управління Державної служби України з питань праці в Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №67/4.1-2/239 від 22.03.2017 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року у справі №804/2580/17 апеляційну скаргу ТОВ «Дніпробудкомплект» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2017 року у справі №804/2580/17 залишено без задоволення, а постанову суду першої інстанції від 20.06.2017 року у справі №804/2580/17 залишено без змін.

Отже, у відповідача були всі законні підстави для відкриття виконавчого провадження ВП № 54107967 на виконання постанови Головного управління Державної служби України з питань праці в Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №67/4.1-2/239 від 22.03.2017 року

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень тау спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 КАС України під час прийняття постанови суд вирішує, зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; чи належить задовольнити позовні вимоги або відмовити в їх задоволенні; як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до положень ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Розглядаючи спір по суті, суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.06.2017 року №54107967 діяв у межах, на підставі та у спосіб, передбачений положеннями Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 94 КАС України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "ДНІПРОБУДКОМПЛЕКТ" до Самарського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови від 09.06.2017 року №5410796 - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

В.В Ільков