Справа № 823/730/17
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/730/17 Головуючий у 1-й інстанції: Рідзель О.А.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко Ю.А., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Данилюк Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасихліб ЛТД» на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасихліб ЛТД» до Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасихліб ЛТД», звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у місті Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просило визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення №, №, № від 06.12.2016 та стягнути з відповідача судовий збір.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасихліб ЛТД» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню в частині з ухваленням в цій частині нового рішення з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 198, пункту 4 частини 1 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Державною податковою інспекцією у м. Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасихліб ЛТД» з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні господарських взаємовідносин з ПП «Інтер Дрід Фуд» за період з 01.09.2013 по 30.09.2013, з 01.12.2013 по 31.12.2013, з 01.03.2014 по 31.05.2014, з 01.12.2014 по 31.12.2014, з 01.01.2015 по 31.01.2015 та з ПП «Інтер Парс» за період з 01.03.2015 по 31.03.2015.

За наслідками проведеної перевірки податковим органом було складено акт №766/23-01-14-02/37715680 від 17.11.2016. Вказаним актом перевірки встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме:

- п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2013 рік на суму 17327 грн., за 2014 рік в сумі 44866 грн., за 2015 року на суму 74730 грн.;

- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість (далі ПДВ) за вересень, грудень 2013 року, березень, квітень, травень 2014,березень 2015 року на загальну суму 83476 грн.

На підставі вказаного акту перевірки від 17.11.2016 №766/23-01-14-02/37715680 відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення:

- № від 06.12.2016, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на загальну суму 104345 грн., в тому числі за основним платежем 83476 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 20869 грн.;

- № від 06.12.2016, згідно якого позивачем завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 67616 грн. та нараховано штрафні санкції в розмірі 16904 грн.;

- № від 06.12.2016, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 152471 грн., в тому числі за основним платежем 136923 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 15548 грн.

Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправним, а, відтак, такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи повністю в задоволенні позовних вимог дійшов висновку про правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення № від 06.12.2016 з огляду на недоведеність товарності здійснених господарських операцій між позивачем та його контрагентами. А також дійшов висновків про неможливість скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень № та № від 06.12.2016, з огляду на їх часткове скасування в досудовому порядку рішеннями Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши оскаржуване рішення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до норм ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, не погоджуючись з діями податкового органу ТОВ "Черкасихліб ЛТД" було подано до оловного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області скаргу 19.12.2016 вх. №21-21/80 на податкові повідомлення-рішення №, №, № від 06.12.2016.

За результатами адміністративного оскарження, рішенням Головного управління ДФС у Черкаській області від 13.02.2017 №2948/23-00-10-0210 скасовано податкове повідомлення-рішення від 06.12.2016 № про зменшення розміру від'ємного значення з податку на додану вартість в частині на суму 16904 грн. штрафних санкцій, а іншій частині на суму 67616 грн. зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а також залишено без змін податкові повідомлення-рішення від 06.12.2016 № та №.

В подальшому ТОВ "Черкасихліб ЛТД" було подано до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області скаргу 24.02.2017 вх. №21-21/2 на податкові повідомлення-рішення №, №, № від 06.12.2016.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 25.04.2017 №8811/6/99-99-11-01-01-25 скасовано податкове повідомлення-рішення від 06.12.2016 № в частині донарахування по операціях за період 2015 року щодо яких підтверджено здійснення оплати грошовими коштами скаржником на користь ПП «Інтер Дрід Фуд» та ПП «Інтер Парс» і не встановлено наявність дебіторської заборгованості за 2015 рік. В іншій частині зазначене рішення та податкові повідомлення-рішення від 06.12.2016 № та № залишено без змін.

Водночас згідно положень ст. 60 Податкового кодексу України визначено, що податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо:

- 60.1.1 сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення;

- 60.1.2 контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу;

- 60.1.3 контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі;

- 60.1.4 рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі;

- 60.1.5 рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов'язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги.

Якщо нарахована сума грошового зобов'язання або податкового боргу збільшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане (вручене) податкове повідомлення-рішення або податкова вимога не відкликаються. На суму збільшення грошового зобов'язання надсилається окреме податкове повідомлення-рішення, а на суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається (не вручається).

У зв'язку із вищевикладене та враховуючи те, що рішенням Головного управління ДФС у Черкаській області від 13.02.2017 №2948/23-00-10-0210 частково скасовано податкове повідомлення-рішення від 06.12.2016 № та рішенням Державної фіскальної служби України від 25.04.2017 №8811/6/99-99-11-01-01-25 частково скасовано податкове повідомлення-рішення від 06.12.2016 №, тому вказані податкові повідомлення-рішення від 06.12.2016 №, № станом на час розгляду справи в суді вважаються відкликаними, що виключає можливість їх повторного скасування в судовому порядку, однак має наслідком винесення контролюючим органом нових податкових повідомлень-рішень із залишковою сумою грошового зобов'язання.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що зазначені вимоги позивача щодо скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 06.12.2016 не підлягають задоволенню оскільки фактично вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення.

Таким чином в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Разом з цим колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 06.12.2016 з огляду на наступне.

Податковим повідомленням-рішенням Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області № 00011723 від 06.12.2016 Товариству з обмеженою відповідальністю «Черкасихліб ЛТД» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 104 345 грн., в тому числі: за основним платежем - 83476 грн., за штрафними санкціями - 20869 грн.

Підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення став висновок податкового органу про "нереальність" господарських відносин позивача з його контрагентами: ПП «Інтер Дрід Фуд» () та ПП «Інтер Парс» ().

Згідно акту перевірки встановлено, що підставами щодо "нереальності" здійснених ТОВ «Черкасихліб ЛТД» з ПП «Інтер Дрід Фуд» та ПП «Інтер Парс» взаємовідносин стало ненадання позивачем до первинних документів зазначених у договорі поставки: рахунку фактури, посвідчення якості, протокол санітарно-епідеміологічної служби на відсутність ГМО та відсутність документів АН проходження радіологічного контролю, не надання висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи з конкретизацією кількості товару. Також зазначено, що до перевірки не було надано журнал видачі довіреностей, наказ про відрядження директора позивача у м. Харків для підписання договорів поставки. Крім того було зазначено, що перевірка проведена у зв'язку з отриманням постанови СВ ЦСБУ в Харківській області про призначення документальної перевірки з питань дотримання ПП«Інтер Дрід Фуд» вимог норм чинного податкового валютного та іншого законодавства від 15.05.2015 винесеної за результатами розгляду матеріалів досудового розслідування, з попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ст.ст.110-2, 205 Кримінального кодексу України.

Перевіряючи реальність здійснення вказаних господарських операцій між позивачем та ПП «Інтер Дрід Фуд», ПП «Інтер Парс» на підставі вказаних договорів поставки 04.12.2013 №04/12-13, від 03.02.2015 №03/02-15, суд першої інстанції дійшов висновків про нереальність господарських операцій позивача, оскільки останнім не надано первинні документи, які зазначені у вказаних договорах поставки, а саме: посвідчення якості, протоколи санітарно-епідеміологічної служби на відсутність ГМО та документи щодо проходження радіологічного контролю, також не надано журналу видачі довіреностей, наказів про відрядження директора позивача Татаринову О.В. у м.Харків для підписання вищезазначених договорів поставки з ПП «Інтер Дрід Фуд», ПП «Інтер Парс».

Однак колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України від "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, податкові накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону N 996-XIV).

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати податковий кредит витрати у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) та на підставі відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої та апеляційної інстанції, позивач у перевіряє мий період мав фінансово-господарські взаємовідносини з контрагентами ПП «Інтер Дрід Фуд» та ПП «Інтер Парс» на підставі договору поставки від 04.12.2013 №04/12-13 (з ПП «Інтер Дрід Фуд») та на підставі договору поставки від 03.02.2015 №03/02-15 (з ПП «Інтер Парс»).

В підтвердження здійснення господарських відносин у спірний період, позивачем до перевірки були надані всі первинні документи, які підтверджують факт здійснення господарської діяльності.

Як зазначено в самому акті перевірки та вбачається з матеріалів справи, при проведені перевірки позивачем були надані наступні документи: наказ про призначення та звільнення посадових осіб; список осіб, які мають право на отримання довіреностей на ТОВ «Черкасихліб ЛТД»; договори оренди цілісного майнового комплексу від 20.12.2011, від 01.12.201; акти прийому-передачі цілісного комплексу №1 від 01.02.2012, №2 від 01.01.2012; договори поставки при проведенні господарських взаємовідносин з ПП «Інтер Дрід Фуд» та ПП «Інтер Парс»; видаткові накладні; податкові накладні; платіжні доручення; товарно-транспортні накладні; висновки санітарно-епідеміологічної експертизи від 12.08.2013 №05.03.02-03/62 02, від 10.10.2014 №05.0.3.02-03/63354, від 12.03.2015 №05.03.02-03/3962; картки рахунку 631; оборотно-сальдові відомості по рахунку 631 «розрахунки з вітчизняними постачальниками»; картки рахунку 201 «сировина і матеріали»; звіти по проводках.

Крім того, під час проведення перевірки реальності господарських операцій позивача були використані дані інформаційного ресурсу АІС «Податковий блок» та Архів електронної звітності.

Також в противагу зазначеним в акті перевірки первинним документам та в свою чергу підтвердженню реальності здійснених операцій, позивачем були надані книга обліку довіреностей товариства, реєстр наданих доручень, відображення руху активів позивача.

Таким чином як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось відповідачем, ТОВ «Черкасихліб ЛТД» до перевірки були надані усі первинні документи бухгалтерського та податкового обліку по договорам поставки сировини ПП «Інтер Дрід Фуд» та ПП «Інтер Парс». По зазначеним документам в акті перевірки ніяких зауважень не зазначено.

Отже проведені господарські операції мали реальну господарську ціль - забезпечення діяльності позивача та досягнення його мети - отримання прибутку. Товари та послуги отримані від контрагентів мали реальний і товарний характер та були використані в межах господарської діяльності в оподатковуваних операціях. Зазначене підтверджується обставинами, викладеними вище і документами, які були предметом перевірки.

При цьому, будь яких доказів на підтвердження того, що позивач або контрагенти позивача не мали адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по спірним операціям та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання знятих зобов'язань, в акті перевірки співробітниками податкового органу не наведено, і суду апеляційної інстанції відповідачем не надано.

Висновки відповідача про нереальність, що покладені в основу оспорюваного податкового повідомлення-рішення, ґрунтується виключно на припущеннях податкового органу, оскільки всі необхідні первинні документи були надані позивачем під час проведення перевірки.

Відповідно до листа Вищого адміністративного суду від 01.11.2011 № 1936/11/13-11 сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Крім того, необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-то: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Необхідно зазначити, що на підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивачем було долучено до суду першої інстанції наступні документи: рахуки-фактури, витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань ТОВ «Черкасихліб ЛТД», ПП «Інтер Дрід Фуд» та ПП «Інтер Парс», які підтверджують діяльність зазначених підприємств. Також було долучено ухвалу Київського районного суду м. Харкова про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3

Проте, зазначені докази надані позивачем, судом першої інстанції не досліджувались та відповідно їм не була надана оцінка, що в подальшому вплинуло на винесення рішення по суті.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Чекасихліб ЛТД» є кінцевим споживачем отриманого від ПП «Інтер Дрід Фуд» та ПП «Інтер Парс» за договорами поставки товару (сушений виноград). На підтвердження здійснення та реальності фінансово-господарських операцій щодо придбання товарів у ПП «Інтер Дрід Фуд» та ПП «Інтер Парс» позивачем були надані завірені належним чином наступні документи: договір поставки від 04.12.2013 №04/12-13 з ПП «Інтер Дрід Фуд» та на договір поставки від 03.02.2015 №03/02-15 з ПП «Інтер Парс»; видаткова накладна №А-00000049 від 31.03.2015, №А-00000001 від 09.01.2015, №А-007 від 21.01.2015, податкові накладні, платіжні доручення; список осіб які мають право на отримання довіреностей та ТМЦ; картка рахунку №631 по контрагенту ПП «Інтер Парс» за 2015 рік; оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 за 2015 рік; картка рахунку №631 по контрагенту ПП «Інтер Дрід Фуд»; оборотно-сальдова відомість по рахунку 631.

Крім того на підтвердження реальності здійсненя господарських операцій позивачем було долучено до суду першої інстанції наступні документи: рахуки-фактури, витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань ТОВ «Черкасихліб ЛТД», ПП «Інтер Дрід Фуд» та ПП «Інтер Парс», які підтверджують діяльність зазначених підприємств. Також було долучено ухвалу Київського районного суду м. Харкова про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3

Проте, зазначені докази надані позивачем, судом першої інстанції не досліджувались та відповідно їм не була надана оцінка, що в подальшому вплинуло на винесення рішення по суті.

Економічний ефект від здійснених господарських операцій з ПП «Інтер Дрід Фуд» та ПП «Інтер Парс» позивач отримав у вигляді виробленої та реалізований продукції й отриманих від цього доходів, що підтверджується документами наявними в матеріалах справи (т. 1 а.с. 240-242).

На підприємстві позивача в 2013 році працювало - 853 особи, в 2014 році 881 особа, в 2015 році - 840 осіб, тобто трудові ресурси ТОВ «Черкасихліб ЛТД» забезпечували можливість виготовити та реалізувати продукцію з сировини, що постачала від ПП «Інтер Дрід Фуд» та ПП «Інтер Парс». Також наявні майнові та виробничі ресурси у вигляді власного та орендованого майна.

В свою чергу на момент укладення договорів та проведення господарських операцій ПП «Інтер Дрід Фуд» та ПП «Інтер Парс» були зареєстровані ЄДРПОУ та були платниками податків, банкрутами не визнавались та на даний час здійснюють свою діяльність відповідно до норм чинного законодавства.

Також матеріали справи містять підтвердження того, що поставлений позивачу товар завозився через прохідну ТОВ «Черкасихліб ЛТД», про що свідчить штамп на товарно транспортній накладній та відповідним підписом перевіряючої особи.

З огляду на встановлені обставини справи та вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що податковим органом не надано належних доказів на підтвердження фактичної відсутності у контрагентів та позивача об'єктивної неможливості здійснення господарських операцій, а відтак неправомірності прийняття Державною податковою інспекцією у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області податкового повідомлення-рішення № від 06.12.2016.

Доводи та висновки відповідача викладені у акті перевірки щодо нереальності господарських операцій позивача з контрагентами є такими, що ґрунтуються на припущеннях податкового органу та не підтверджені відповідними доказами, так як судом апеляційною інстанції встановлено, що факт здійснення господарських операцій позивача із контрагентами підтверджений наданими позивачем під час перевірки первинними документами.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Господарського кодексу України встановлено, що сторона , яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у 20-ний строк після одержання договору.

Таким чином твердження відповідача про ненадання позивачем наказу про відрядження директора позивача у м. Харків для підписання договорів поставки колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначені договори були підписані на місці та відправлені поштою. Крім того надання наказ для відрядження саме директора чинним законодавством не передбачено.

Також не приймаються посилання податкового органу на наявність кримінального провадження щодо ПП «Інтер Дрід Фуд», а саме твердження, що зазначене підприємство користувалось схемою мінімізації податкових зобов'язань, оскільки зазначене кримінальне провадження було порушено щодо громадянина ОСОБА_3В та жодним чином не стосується позивача та його контрагентів ПП «Інтер Дрід Фуд», ПП «Інтер Парс» й їх посадових осіб. Жодного вироку по притягненню посадових осіб ТОВ «Черкаси хліб ЛТД», ПП «Інтер Дрід Фуд», ПП «Інтер Парс» по спірним господарським операціям не існує.

Таким чином інформація зазначена в акті перевірки, на яку податковий орган посилається як на обґрунтування своїх доводів про недобросовісність контрагентів та позивача є безпідставною та недоведеною.

Посилання відповідача на ту обставину, що позивачем надано висновки державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 12.08.2013 №05.03.02-03/62 02, від 10.10.2014 №05.0.3.02-03/63354, від 12.03.2015 №05.03.02-03/3962, однак у вказаних висновках не вказано кількості винограду сушеного, який пройшов відповідну експертизу та не надання журналу видачі довіреностей, наказів про відрядження директора позивача у м. Харків для підписання вищезазначених договорів поставки з ПП «Інтер Дрід Фуд», ПП «Інтер Парс» не може ставити під сумнів та заперечувати проведення договорів поставки позивача з контрагентами.

Відповідно до статті 159 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 06.12.2016 з ухваленням нового рішення в цій частині про задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

З огляду на викладене, вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Судові витрати понесенні позивачем на сплату судового збору в сумі 3297,87грн. підлягають стягненню пропорційно задоволеним вимогам за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області.

Керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасихліб ЛТД» задовольнити частково.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області № від 06.12.2016 - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов в цій частині задовольнити та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області № від 06.12.2016.

В решті постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області ( ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі у розмірі 3297,87 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасихліб ЛТД» ().

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 08 листопада 2017 року.