Справа № П/811/1737/17
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2017-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2017 року Справа № П/811/1737/17

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Ю.П. Пасічник розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (надалі відповідач) про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом і просить суд:

- визнати протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області у наданні мені дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель фермерського господарства «Лада Центр» у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства на території Добровеликівської селищної ради Добровеличківського району Кіровоградської області, викладену в листі від 05.10.2017р. за №Ф-18163/0-12914/0/6-17;

- зобовязати ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області надати мені дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель фермерського господарства «Лада Центр» у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства на території Добровеликівської селищної ради Добровеличківського району Кіровоградської області розміром 4,29 га.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є членом ФГ «Лада Центр» та має право на земельну частку (пай) земель с/г призначення, що перебувають у користуванні господарства на підставі договору оренди землі від 20.08.2013р. зареєстрованого Добровеличківським РУЮ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №2173091, відносно земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:9058 для ведення фермерського господарства загальною площею 66,1715 га ріллі на території Добровеликівської селищної ради Добровеличківського району Кіровоградської області.

Протоколом загальних зборів учасників господарства №3 від 09.08.2017р. було прийнято рішення про розпаювання земельної ділянки, яка ввійшла до складу статутного фонду фермерського господарства, між його членами, зокрема позивачеві вирішено передати земельну ділянку площею 4,29 га.

З метою одержання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивач 05.09.2017р., звернувся до відповідача з відповідною заявою, але листом від 05.10.2017р. №Ф-18163/0-12914/0/6-17 позивача було повідомлено про відсутність підстав для надання дозволу у звязку з тим, що заява не відповідає вимогам ст. 118 ЗК України, а саме, вид цільового призначення земельної ділянки зазначений у заяві не відповідає видам цільового призначення зазначених у ч. 6 ст. 118 ЗУ України.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду.

Відповідачем подано заперечення на позов, вимоги позивача не визнаються з тих підстав, що оскаржувані дії відповідача є законними та обґрунтованими, рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством.

Ухвалою суду від 08.11.2017р. подальший розгляд справи вирішено здійснювати у порядку письмового провадження (а.с. 52).

Розглянувши долучені до справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд встановив наступні обставини справи.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи примірника статуту ФГ «Лада Центр» (а.с.20-26), позивач є членом вказаного фермерського господарства (п. 4.3. статуту).

Протоколом загальних зборів ФГ «Лада Центр» №3 від 09.08.2017р. прийнято рішення про розпаювання земельної ділянки розміром 66,1715 га, кадастровий номер :02:000:9058, яка увійшла до складу статутного фонду господарства (а.с. 28).

05.09.2017р. позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення товарного с/г виробництва площею 4,29 га, у тому числі 4,29 га ріллі, як члену фермерського господарства у розмірі земельної частки (паю), за рахунок земель с/г призначення державної власності, що перебуває в оренді ФГ «Лада-Центр» загальною площею 66,1715 га, за кадастровим номером :02:000:9058 на території Добровеликівської селищної ради (за межами населеного пункту) Добровеличківського району Кіровоградської області (а.с. 13).

Листом від 05.10.2017р. № Ф-18163/0-12914/0/6-17 позивача було повідомлено про відсутність підстав для задоволення заяви у звязку з невідповідністю виду цільового призначення земельної ділянки у поданій заяві видам цільового призначення вказаним у ч. 6 ст. 118 ЗК України (а.с. 14).

Зміст вказаного листа відповідача свідчить, що відмовляючи в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, відповідач обмежився суто формальними підставами для відмови не вдаючись до суті та характеру правовідносин повязаних з можливістю членів фермерського хазяйства скористатись правом приватизації земель господарства.

Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України Про фермерське господарство члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Ч. 2 ст. 13 Закону України Про фермерське господарство передбачає, що членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Відповідно до ч.1 ст.118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно із ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З огляду на викладене, відповідач мав право відмовити позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність виключно з підстав викладених ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

Натомість лист відповідача не містить інформації про порушення позивачем вимог ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

Таким чином, відмова відповідача у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою із підстав, зазначених у листі від 05.10.2017р. №Ф-18163/0-12914/0/6-17 не відповідає вимогам чинного законодавства, є протиправною, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги позивача про зобовязання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель фермерського господарства «Лада Центр» у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства на території Добровеликівської селищної ради Добровеличківського району Кіровоградської області розміром 4,29 га суд зазначає наступне.

На підставі ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішення питань щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою належить до виключної компетенції відповідача.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб'єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21.05.2013р. №21-87а13, а згідно з статтею 244-2 КАС України суд зобов'язаний привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частини зобовязання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Разом з тим, суд вважає за необхідне, зобовязати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 05.09.2017 з огляду на наступне.

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку субєкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.

Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Оскільки заява позивача від 05.09.2017 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою розглянута з порушенням норм Земельного кодексу України, відповідач зобовязаний повторно розглянути дану заяву.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що належним захистом порушеного права позивача є зобовязання відповідача повторно розглянути заяву від 05.09.2017, оскільки саме по собі судове рішення про визнання відмови у наданні дозволу протиправною не відновлює порушеного права позивача.

При цьому суд зазначає, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих самих підстав, за яких судом визнані протиправними дії відповідача.

Крім того, вирішуючи дану справу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЗК України землі фермерського господарства можуть складатися із:

а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі;

б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності;

в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Аналогічні положення щодо складу земель фермерського господарства містяться в ст. 12 Закону України «Про фермерське господарство» від 19 червня 2003 року № 973-IV (надалі Закон про ФГ).

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону про ФГ, фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону про ФГ, членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки, господарські будівлі та споруди фермерського господарства, передаються безоплатно у приватну власність у рахунок земельної частки (паю).

Аналіз вищевказаних норм законодавства у їх системному взаємозвязку вказує на те, що право на одержання безоплатно у приватну власність земельних ділянок, які перебувають у власності чи користуванні фермерського господарства, може виникнути лише в разі оформлення фермерським господарством правовстановлюючих документів на землю, як то на право власності чи користування.

В даному випадку, з матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка загальною площею 66,1715 га, за кадастровим номером :02:000:9058 на території Добровеликівської селищної ради Добровеличківського району Кіровоградської області, перебуває в користуванні на умовах оренди у фізичної особи ОСОБА_4 на підставі договору оренди від 20.08.2013р. (а.с. 16-19).

При цьому суд зазначає, що одного лише факту заснування вказаною особою ФГ «Лада Центр» та зазначення у статуті господарства (п. 7.9.), що земля передана до складу майна господарства, а тому є його власністю (п. 7.3.) не є достатньою підставою вважати, що земельна ділянка вибула з державної власності чи змінився орендар за договором, оскільки будь-які документи, прийняті уповноваженим державним органом щодо передачі земельної ділянки у власність господарства чи користування відсутні.

Необхідність одержання відповідного рішення уповноваженого державного органу прямо передбачена ч. 5 ст. 116 ЗК України - земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 3 Закону про ФГ, членами фермерського господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 14-річного віку, інші члени сім'ї, родичі, які об'єдналися для спільного ведення фермерського господарства, визнають і дотримуються положень Статуту фермерського господарства. Членами фермерського господарства не можуть бути особи, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом).

При створенні фермерського господарства одним із членів сім'ї інші члени сім'ї, а також родичі можуть стати членами цього фермерського господарства після внесення змін до його Статуту.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 року № 755-IV, в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб - перелік засновників (учасників) юридичної особи: прізвище, ім'я, по батькові (за наявності), дата народження, країна громадянства, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності), серія та номер паспорта, якщо засновник - фізична особа; найменування, країна резидентства, місцезнаходження та ідентифікаційний код, якщо засновник - юридична особа; відмітка про закінчення повноважень засновника громадського формування у зв'язку з державною реєстрацією.

Примірник статуту долучений позивачем до матеріалів справи містить перелік членів ФГ «Лада Центр» (п. 4.3.) в т.ч. і позивача по справі.

Разом з тим, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 07.11.2017р. (а.с. 46-51) у розділі перелік засновників (учасників) юридичної особи, не містить відомостей про членство у ФГ «Лада Центр» осіб зазначених у п. 4.3. статуту вказаного господарства, в т.ч. і позивача по справі. Розділ дані про реєстраційні дії, вказаного Витягу не містить запису про реєстраційну дію у звязку із змінами у складі засновників (учасників) ФГ «Лада Центр».

Вказані обставини унеможливлюють достовірно встановити членство позивача у ФГ «Лада Центр», а отже і право на одержання у власність земельної ділянки внаслідок розпаювання земель зазначеного господарства.

Відповідно ч.1 ст.267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту п. 4 ч. 1 ст. 163 КАС України встановлено, що постанова суду складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням, у тому числі встановленого судом строку для подання субєктом владних повноважень відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно).

Відтак, зважаючи на те, що постанова суду зобовязує відповідача - субєкта владних повноважень вчинити певні дії, суд вважає за необхідне встановити відповідачу строк подання звіту про виконання постанови - один місяць з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно ч.1 статті 94 КАС України суд присуджує на користь позивача всі здійснені документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області у наданні ОСОБА_5 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель фермерського господарства «Лада Центр» у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства на території Добровеликівської селищної ради Добровеличківського району Кіровоградської області, викладену в листі від 05.10.2017р. за №Ф-18163/0-12914/0/6-17.

Зобовязати ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_5 від 05.09.2017р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель фермерського господарства «Лада Центр» у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства на території Добровеликівської селищної ради Добровеличківського району Кіровоградської області розміром 4,29 га.

Присудити на користь ОСОБА_5 (код - НОМЕР_1) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. (шістсот сорок гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області ().

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області подати звіт про виконання рішення суду у строк один місяць з дня набрання законної сили постановою у даній справі - №П/811/1737/17.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її отримання.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_6