Справа № 809/1390/17
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2017 р. Справа № 809/1390/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Кафарського В.В.,

за участю секретаря судового засідання Федів А.В.,

представника позивача Гоголь М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС Івано-Франківської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу в сумі 194 122,62 грн., -

ВСТАНОВИВ:

18.10.2017 Головне управління ДФС Івано-Франківської області (далі-позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення податкового боргу в сумі 194 405,62 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем рахується податкова заборгованість перед бюджетом, яка виникла у зв'язку з несплатою податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати.

08.11.2017 у судовому засіданні представник Головного управління ДФС в Івано-Франківській області подала заяву про уточнення позовних вимог від за № 161/09-19-10-03/08, яка мотивована частковою сплатою позивачем податку на додану вартість у розмірі 283,00 грн. Дана заява у відповідності до вимог ст. 137 Кодексу адміністративного судочинства України прийнята судом.

З урахуванням вказаних уточнень, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 податковий борг у сумі 194 122,62 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. Суду пояснила, що підставою для звернення з позовом у справі є несплата фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 податкових та інших зобов'язань. Просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач чи його представник в судові засідання, призначені на 27.10.2017 та 08.11.2017 не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявним в матеріалах справи телефонограмами (а.с. 80, 93). При цьому, наданим правом на подання заперечення проти позову не скористався, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи суду не подав, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 25.06.1999 зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 73-75).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 8 Податкового кодексу України встановлено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом (пункт 8.2).

Відповідно пп. 9.1.2, 9.1.3 п. 9.1 ст. 9 Податкового кодексу України, до загальнодержавних належать податок на доходи фізичних осіб та податок на додану вартість.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 18.05.2017, 16.06.2017, 18.07.2017, 12.08.2017 відповідачем самостійно подані податкові декларації з податку на додану вартість Державній податковій інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області декларації з податку на додану вартість за квітень-липень 2017 року, якими узгоджено податкові зобов'язання платника податків з податку на додану вартість за вказані періоди у розмірі416,00 грн., 589,00 грн., 389,00 грн. та 451,00 грн. відповідно (а.с.17, 18).

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Таким чином, грошові зобов'язання, визначені відповідачем у вищевказаних податкових деклараціях з податку на додану вартість в загальному розмірі 1 845,00 грн. є узгодженими з моменту подання таких декларацій.

Згідно ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 16 Податкового кодексу України визначені обов'язки платника податків, згідно положень якої платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4).

Відповідно до п. 203.2 ст. 203 розд. V «Податок на додану вартість» Податкового кодексу України сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п. 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Пунктом 203.1 цієї статті встановлено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Положеннями ст. 36 Податкового кодексу України визначено суть податкового обов'язку, згідно положень якої податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1).

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що самостійно узгоджені позивачем суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість загальному розмірі 1 845,00 грн. підлягали сплаті відповідачем у строки, встановлені пунктом 203.2 статті 203 Податкового кодексу України.

Суд також звертає увагу на те, що згідно заяви про уточнення позовних вимог від за № 161/09-19-10-03/08 відповідачем частково сплачено податок на додану вартість у розмірі 283,00 грн. Як наслідок, непогашеною залишається сума 1 562,00 грн., яка відповідачем не сплачена.

Судом також встановлено, що позивачем, за наслідками документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 виявлено та зафіксовано в акті перевірки за № 211/09-19-13-04/НОМЕР_1 від 31.03.2017 порушення ст. 22, ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 193.1 ст. 193, п. 198.5, ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податок на додану вартість за 2015-2016 роки.

За наслідками розгляду вищевказаного акту перевірки позивачем винесено податкове повідомлення-рішення за № від 13.04.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання зі сплати податку на додану вартість за основним платежем на 12 300 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 3 075,00 грн. (а.с. 44). Внаслідок часткової сплати в сумі 1 845,00 грн., заборгованість за штрафними (фінансовими) санкціями становить 1 230,00 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення від 13.04.2017 відповідач не оскаржував.

Крім того, позивачем на виконання вимог пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України, відповідачу нарахована пеня в сумі 428,41 грн.

Щодо нарахування позивачу податку на доходи фізичних осіб, суд встановив наступне.

За наслідками розгляду вищевказаного акту перевірки за № 211/09-19-13-04/НОМЕР_1 від 31.03.2017 позивачем винесено також податкове повідомлення-рішення за № від 13.04.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за основним платежем на 7 082,90 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 3 541,45 грн. (а.с. 42).

Позивачем на виконання вимог пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України нарахована відповідачу пеня в сумі 479,41 грн., а також за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, нарахована пеня у розмірі 8,54 грн.

Окрім того, позивачем, за наслідками документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 виявлено та зафіксовано в акті перевірки за № 6062/09-15-17-01-09/НОМЕР_1 від 21.12.2015 порушення п. 177.2, п. 177.4, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податку з доходів фізичних осіб у розмірі 53 663,52 грн. за 2013 рік та 51 528,12 грн. за 2014 рік.

За наслідками розгляду вказаного акту перевірки позивачем винесено податкові повідомлення-рішення за № від 31.12.2015, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати за штрафними (фінансовими) санкціями на 510,00 грн. (а.с. 50); за № від 31.12.2015, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за основним платежем на 105 191,64 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 26 297,91 грн. (а.с. 49). Внаслідок часткової сплати в сумі 3 625,19 грн., заборгованість за основним платеже мстановить 101566,45 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення від 31.12.2015 відповідач не оскаржував.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що позивачем на виконання вимог п. 59.1. ст. 59 Податкового кодексу України надіслано відповідачу податкову вимогу за № 988-25 від 02.02.2016, яку відповідач отримав особисто 24.02.2016, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 8), однак залишив без реагування, а податковий борг за нею, на момент виникнення вищевказаних податкових зобов'язань, не сплатив.

Відповідно до вимог п. 57.3 ст. 57Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 Податкового кодексу України сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання утворює податковий борг.

Таким чином, 15 515,92 грн. податку на додану вартість та 178 606,70 грн. податку на доходи фізичних осіб утворюють податковий борг відповідача в розмірі 194 122,62 грн., який ним не сплачено.

Наявність податкового боргу підтверджується довідкою про борг за платежами по ФОП ОСОБА_2 (реєстраційний номер НОМЕР_1) від 20.09.2017 (а.с. 9).

Доказів сплати податкового боргу відповідач суду не представив.

Відповідно до п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно із п. 87.1 ст. 87 Податкового кодексу України, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Пунктом 87.2. даної статті Податкового кодексу України передбачено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п. 95.3 ст. 95 вказаного Кодексу, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 95.4. ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення сума є узгодженою та являється податковим боргом відповідача перед бюджетом, який ним не сплачено та підлягає стягненню в дохід державного бюджету в розмірі 194 122,62 грн. з рахунків у банках, що обслуговують відповідача та за рахунок готівки, що йому належить.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в дохід держави податковий борг в розмірі 194 122 (сто дев'яносто чотири тисячі сто двадцять дві) грн. 62 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Кафарський В.В.

Постанова складена в повному обсязі 13.11.2017.