Справа № 642/2124/17
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2017 р.Справа № 642/2124/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Зеленського В.В. , П`янової Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 07.08.2017 по справі № 642/2124/17
за позовом ОСОБА_1
до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України
про визнання бездіяльності, дії та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії щодо обчислення,призначення соціальних виплат та допомоги,
ВСТАНОВИЛА:
Позивач - ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, в якому просив суд визнати дії Харківського обласного військового комісаріату протиправними, які полягають у внесенні до висновку від 13.03.2017 №63/ОГД не передбаченої законом інформації до Додатку 13 затверджений Наказом Міністра оборони України №530 від 14.08.2014; визнати не чинним висновок від 13.03.2017р., №63/ОГД ХОВК, який направлений на адресу Директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України; зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат повторно скласти та направити висновок за формою - Додаток 13 затверджений Наказом Міністра оборони України №530 від 14.08.2014р., на адресу Директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України, щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму - з дотриманням вимог п. 4.7. Положення затвердженого Наказом Міністра оборони України №530 від 14.08.2014 та внести до висновку інформацію передбачену Додатком 13 до Положення затвердженого Наказом Міністра оборони України №530 від 14.08.2014р.; визнати протиправним та скасувати п. 14 протоколу № 34 від 07.04.2017 Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум; визнати протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні і виплаті позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей"; визнати бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у не розгляді документів після надходження у місячний строк в Порядку, затвердженим Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013, щодо призначення одноразової грошової допомоги; зобов`язати Міністерство оборони України розглянути та вирішити питання, щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 150 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб відповідно до ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", Порядку "Про призначення і виплату одноразової грошової допомоги….." затвердженого постановою КМУ № 975 від 25 грудня 2013 року та Наказу Міністерства Оборони України № 530 від 14.08.2014 року; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до ст. 267 КАС України подати у 15 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення; зобов`язати Міністерство оборони України відповідно до ст. 267 КАС України подати у 45 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.
Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 07.08.2017 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано дії ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправними, які полягають у внесенні до висновку від 13.03.2017 № 63/ОГД не передбаченої законом інформації до Додатку 13 затверджений Наказом Міністра оборони України № 530 від 14.08.2014.
Визнано не чинним висновок від 13.03.2017р., №63/ОГД ХОВК, який направлений на адресу Директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно скласти та направити висновок за формою - Додаток 13 затверджений Наказом Міністра оборони України № 530 від 14.08.2014р., на адресу Директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з дотриманням вимог п. 4.7. Положення затвердженого Наказом Міністра оборони України № 530 від 14.08.2014р. та внести до висновку інформацію передбачену Додатком 13 до Положення затвердженого Наказом Міністра оборони України №530 від 14.08.2014.
Визнано протиправним та скасовано п. 14 протоколу № 34 від 07.04.2017 Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум.
Визнано протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні і виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей".
Визнано бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у не розгляді документів ОСОБА_1 після надходження у місячний строк в Порядку затвердженим Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013р., щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.
Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути та вирішити питання призначення та нарахування ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до вимог ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", та в Порядку "Про призначення і виплату одноразової грошової допомоги…..", затвердженого постановою КМУ № 975 від 25 грудня 2013року.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Відповідач Міністерство оборони України, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 07.08.2017 скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги представник відповідача вказує, що при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги позивачем не було надано документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення, або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного заподіяння особою собі тілесного ушкодження, а відтак, за відсутності вказаних документів неможливо визначити права позивача на отримання одноразової грошової допомоги. Також стверджує, що позивач отримав інвалідність пізніше ніж через три місяці з дня звільнення з військової служби, а тому не має право на отримання такої допомоги. Таким чином, вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а його апеляційна скарга задоволенню.
Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходив службу у Збройних силах СРСР, у тому числі у складі діючої армії на території Демократичної Республіки Афганістан.
Згідно довідки МСЕК від 18.01.2016 позивачу була встановлена IІI група інвалідності безстроково з причин поранення, контузії пов`язаними з виконанням обов`язків військовослужбовця при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
25.02.2016 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою та усіма належними додатками стосовно призначення йому виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням IIІ групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії на що 24.03.2016 Харківським обласним військовим комісаріатом позивачу надано відповідь за №563/ВСЗ, відповідно до якої позивача повідомлено про те, що дія Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців їв їх сімей" та Постанови КМУ від 28 травня 2008 року № 499 "Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб" не поширюється на позивача та підстав для складання висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги і направлення його до Міністерства оборони України немає.
Не погоджуючись із позицією та рішеннями відповідача, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовом.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду по справі №820/1773/16, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".
Харківським обласним військовим комісаріатом на виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду № 820/1773/16 направив висновок на адресу директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 13.03.2017 №63/ОГД.
Згідно витягу з протоколу з засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум від 07.04.2017 протокол № 34 п. 14, відповідно до якого комісія дійшла висновку про відмову ОСОБА_1 в призначені та виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки інвалідність позивачу встановлено понад 3-х місячний строк після звільнення зі служби з посиланням на ч. 6 ст. 16 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей". Окрім того, заявником не подано документи у повному обсязі, а саме не надано документ, що свідчить про обставини поранення.
Не погодившись з такими діями відповідачів, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про визнання бездіяльності, дій та рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та ним надано повний пакет документів, необхідних для призначення такої допомоги.
Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, а також приписи ст.ст. 2, 3, 14 КАС України щодо обов`язковості судових рішень, ст. 181 КАС України щодо процесуальної можливості сторони виконавчого провадження оскаржити дії державного виконавця у процесі виконання судового рішення, суд першої інстанції відмовив в задоволенні позовних вимог про встановлення контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги Міністерства оборони України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.
Відповідно до статті 41 вказаного Закону, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII).
Згідно статті 1 вищевказаного Закону, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Розділом ІІ Закону № 2011-XII встановлені права військовослужбовців, зокрема, щодо грошового забезпечення.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до п. б ч. 1 ст.16-2 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи.
Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.
Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 18 листопада 2014 року у справі №21-446а14 та 21 квітня 2015 року у справі № 21-135а15.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби (в тому числі і строкової) мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби незалежно від часу настання інвалідності.
Таким чином, оскільки позивач отримав інвалідність внаслідок поранення, контузії та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, то він має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону № 2011-XII.
Крім того, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2016 по справі №820/1773/16, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2016, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".
Відповідно до статті 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.
Відповідно до частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (преюдиційні обставини).
Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною першою статті 72 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.
Отже, за змістом частини першої статті 72 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.
Вказаним судовим рішенням було визнано за ОСОБА_1 право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону № 2011-XII та в порядку, визначеному Постановою № 975.
Вказані преюдиційні обставини та правові висновки, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили та не скасовано в установленому порядку, в адміністративній справі № 820/1773/16, вважаються колегією суддів встановленими та такими, щодо яких надана остаточна правова оцінка.
Таким чином колегія суддів відхиляє доводи апелянта в частині того, що при вирішенні питання щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу необхідно керуватися законодавством, що діяло на день первинного встановлення інвалідності, а саме Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції станом на 19.06.2013 та Порядком № 499.
Колегія суддів зазначає, що відповідач не надав ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів, що можуть викликати необхідність спростування преюдиційних обставин, встановлених судовими рішеннями по справі № 820/1773/16.
Судовим розглядом встановлено, що Харківським обласним військовим комісаріатом на виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2016 по справі № 820/1773/16 направлено висновок на адресу директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 13.03.2017 №63/ОГД.
Так, згідно з п. 13 Порядку № 975 у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів керівник відповідача мав подати розпоряднику бюджетних коштів (Міністерству Оборони України) висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в. п. 11 цього Порядку.
Форма висновку встановлена Додатком - 13 до "Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей", затвердженого наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.2014 за № 1294/26070 (далі - Наказ № 530). Згідно вказаного додатку - 13 до Наказу № 530 до висновку вноситься наступна інформація: прізвище, ім`я та по батькові військовослужбовця; дату визнання інвалідності; групу інвалідності; кратний розмір одноразової грошової допомоги.
Разом із тим, як вбачається з висновку від 13.03.2017, який був направлений на адресу директора департаменту Фінансів Міністерства оборони України № 63/ОГД, до вказаного висновку протиправно внесена інформація, яка не вказана у формі висновку, яка встановлена Додатком - 13 до Наказу № 530, а саме, що "Висновок складено на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2016 разом з тим повідомляється, що інвалідність ОСОБА_1 встановлена понад трьохмісячний термін після звільнення з строкової військової служби, крім того, відповідно п.11 "Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", затвердженого постановою КМУ № 975 від 25 грудня 2013 року громадянин ОСОБА_1 не надав документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язано із вчиненням ним кримінального або адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дії у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження".
Тобто вказана інформація не відповідає обставинам справи, встановленим постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2016 по справі №820/1773/17 та внесення зазначеної інформації не передбачено Додатком 13 до Наказу МОУ від 14.08.2014.
Таким чином, висновок від 13.03.2017, який був направлений ІНФОРМАЦІЯ_3 на адресу директора департаменту Фінансів Міністерства оборони України № 63/ОГД, не відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України.
З огляду на викладене, оскільки Харківський ОВК протиправно вніс інформацію, не передбачену законодавством України, чим фактично запропонував Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум винести негативне рішення щодо позивача з приводу призначення йому одноразової грошової допомоги, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України, п. 13 Порядку № 975, п.4.7. та Додатку 13 Наказу № 530, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що висновок від 13.03.2017 ІНФОРМАЦІЯ_1 № 63/ОГД підлягає визнанню нечинним.
Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для зобов`язання Харківського ОВК повторно скласти та надіслати висновок з документами про призначення позивачу одноразової грошової допомоги на адресу Міністерства оборони України, оскільки рішення щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги можливо прийняти на підставі наданих позивачем документів та висновку Харківського ОВК згідно приписів п. 13. Порядку № 975.
Доводи апелянта про те, що позивачем було надано неповний пакет документів, зокрема, не надано жодного документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), колегія суддів вважає необґрунтованими з таких підстав.
Відповідно до приписів п. 4.7 Наказу № 530 - у разі настання інвалідності подається, зокрема, копія акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження - надається лише у разі, якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно до п. 21.7.Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України 14 серпня 2008 № 402 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800 (далі - Положення № 402) постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36 (0169-01 ), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва). На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється у 2 примірниках, перший подається у госпітальну (гарнізонну) ВЛК, а другий зберігається постійно в особовій справі військовослужбовця. У виняткових випадках допускається розгляд ВЛК копії вказаної довідки, засвідченої відповідною посадовою особою та скріпленої гербовою печаткою військової частини (закладу охорони здоров`я Збройних Сил України).
Згідно з п. 21.8. Положення № 402 при медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 04 січня 1994 року № 2 (0177-94), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи).
З аналізу вказаних нормативно-правових актів вбачається, що документом, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження може бути будь-який документ, який містить таку інформацію.
Судовим розглядом встановлено, що позивачем при подачі заяви та документів про виплату одноразової грошової допомоги був наданий акт судово-медичної дослідження від 29 червня 2010 року про обставини поранення. Вказаним актом не встановлено в діях позивача протиправного діяння на момент отримання поранення (контузії), і цей висновок є належним документом, що свідчить про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем був наданий повний перелік документів згідно Порядку № 975.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з урахуванням обраного способу захисту порушених прав.
Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 183-2, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 07.08.2017 по справі № 642/2124/17 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає в силу приписів ч. 10 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Чалий І.С.
Судді Зеленський В.В. П`янова Я.В.