Справа № 826/4077/17
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 листопада 2017 року № 826/4077/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Мазур А.С. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації Київської області; Департаменту соціального захисту населення Київської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації Київської області (відповідач -1); Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації (відповідач-2) про:

- визнання дій Управління праці та соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації Київської області протиправними щодо відмови у видачі посвідчення потерпілої від аварії на ЧАЕС 1 категорії;

- зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації Київської області прийняти до розгляду документи щодо визнання її потерпілою категорії 1 від аварії на ЧАЕС;

- зобов'язання Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації прийняти подання Миронівської районної державної адміністрації Київської області відповідно до звернення позивачки щодо визнання її потерпілою категорії 1 від аварії на ЧАЕС, відповідно до звернення та прийняти відповідне рішення;

ОСОБА_1 мотивує свої вимоги тим, що є інвалідом 2 групи, у зв'язку із захворюванням, щодо якого встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, а тому звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації Київської області із заявою про видачу посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Листом № 06-26/247 від 28.02.2017 року управління СЗН Миронівської районної державної адміністрації Київської області відмовило позивачці у прийнятті документів для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, посилаючись на лист Департаменту СЗН ОДА, яким зобов'язано УСЗН не приймати документи громадян на оформлення посвідчень постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 із числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76 від 28.12.2014 року виключено абзац п'ятий частини другої ст. 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме виключено зону посиленого радіоекологічного контролю, у зв'язку з чим Департамент СЗН вважає, що немає законних підстав для надання статусу постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 із числа осіб, потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4.

Позивач вважає таку відмову відповідачів необґрунтованою та протиправною, яка протирічить нормам законодавства, а саме ст.ст. 9,14,12 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому позивач, підтримавши в судовому засіданні позовні вимоги, просить суд визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації Київської області щодо відмови у видачі посвідчення, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1; зобов'язати управління соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації Київської області прийняти її документи для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1; зобов'язати Департамент соціального захисту населення Київської облдержадміністрації прийняти подання Миронівської районної державної адміністрації Київської області відповідно до звернення позивачки щодо визнання її потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, та прийняти відповідне рішення.

Представники відповідачів в судове засідання не прибули. Про дату час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, докази чого наявні і матеріалах справи. Через канцелярію суду були подані письмові заперечення.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 29.03.1994 р. позивачу Київської обласною державною адміністрацією було видано посвідчення серії НОМЕР_1, яке підтверджує її статус як особи, що постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) (а.с. 9).

Згідно з експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 23.12.2016 р. № 1534 у позивача виявлено захворювання, пов'язане з випливом аварії на ЧАЕС.(а.с.11)

26.01.2017 р. позивачу довічно встановлено 2-у групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з випливом аварії на ЧАЕС (довідка до акту огляду МСЕК від 30.01.2017 р. серії АВ № 0769193).

Позивач 27.02.2017 р. звернулася до Управління соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації Київської області щодо встановлення їй статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1. Позивач надала ряд необхідних документів, що передбачено Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно листа № 06-26/247 від 28.02.2017 року позивачу було відмовлено у прийняті документів для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 (а.с.13). При цьому, Управління соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації Київської області ради посилалося на роз'яснення №05-49-143 від 23.01.2015 року Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації стосовно того, що Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VIII від 28.12.2014 року виключено абзац п'ятий частини другої ст.2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме виключено зону посиленого радіоекологічного контролю, а тому Департамент вважає, що відсутні правові підстави для надання статусу постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4.

Не погоджуючись з такими діями відповідачів та вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-XII (далі - Закон № 796-ХІІ), Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою КМУ від 20.01.1997 р. № 51 (далі - Порядок № 51).

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі ст.ст. 9,11,14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи. До потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: 4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років. Для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: 1) інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1; 4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Стаття 15 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачає підстави для визначення статусу громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Так, відповідно до ч.3, 4 зазначеної статті підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, врегульований постановою КМУ № 51 від 20 січня 1997 року.

Відповідно до п.п.1,2, 10 Порядку № 51 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Видача посвідчень потерпілим від Чорнобильської катастрофи, провадиться обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання, зокрема, інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Суд зазначає, що в зв'язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76 від 28.12.2014 року жодна з наведених вище правових норм чинність не втратила та діє в редакції, вказаній вище в постанові.

Таким чином, посвідчення потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії видане ОСОБА_1 Київською обласною адміністрацією в 1994 році, дане посвідчення уповноваженим органом не вилучалось, не визнавалось недійсним, і на даний час залишається чинним.

З вказаного вище листа УСЗН Миронівської районної державної адміністрації Київської області вбачається, що посадові особи Управління соціального захисту населення не посилаються на будь-який нормативний акт, який надає УСЗН Миронівської районної державної адміністрації Київської області повноваження щодо відмови у прийнятті відповідних документів для встановлення статусу потерпілого від наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії.

Так, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року виключено абзац 5 ч.2 статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме виключено зону посиленого радіоекологічного контролю. Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» набрав чинності з 01 січня 2015 року.

Але зазначена норма жодним чином не впливає на спірні правовідносини.

Як передбачено п.10 Порядку, видача посвідчень інвалідам-потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, здійснюється на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Як зазначалося вище, надана позивачу довідка МСЕК містить інформацію щодо причинного зв'язку інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи викладене, а саме те, що є документи, необхідні для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, а також чинність норм законодавства, що дозволяють здійснити захист прав позивача, суд вважає необґрунтованою відмову УСЗН Миронівської районної державної адміністрації Київської області у прийнятті документів позивача для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Крім того, лист Департаменту соціального захисту населення Київської області, на який вказано вище, не є нормативно-правовим актом, яким має керуватися у своїй діяльності УСЗН Миронівської районної державної адміністрації Київської області.

Як було вказано вище, посвідчення потерпілого видаються на підставі відповідного подання органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Як вбачається з письмових заперечень відповідачів на позов, з 01.01.2015 року в зв'язку зі змінами в законодавстві, позивач не проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, оскільки такої зони не існує, а як наслідок, посвідчення 4 категорії втратило чинність. Але ці твердження суд вважає необґрунтованими з наведених вище в постанові підстав.

Відповідач вказує, що підставою для видачі посвідчення потерпілого 1 категорії є наявність довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи, але таку довідку позивачу видано після 01.01.2015 року, тобто, на момент огляду МСЕК та видачі експертного висновку позивач вже не мала статусу потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Але ці твердження суд вважає необґрунтованими з наведених вище в постанові підстав.

Так, дійсно 01.01.2015 р. набув чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, яким статтю 2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було виключено, а також виключено абз. 5 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», який визначав зону посиленого радіоекологічного контролю як одну із зон радіоактивно забруднених територій.

Разом з тим, саме по собі виключення зони посиленого радіоекологічного контролю із переліку радіоактивно забруднених територій не позбавляє осіб, яким раніше були видані посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідного статусу і не спростовує факту проживання/роботи/навчання особи протягом, встановленого законом, проміжку часу, на території раніше віднесеній до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Прикінцевими положеннями Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» також не було передбачено, що раніше видані посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, є недійсними.

Більш того, Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, чинній після 01 січня 2015 року, передбачає надання особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, певних пільг та компенсацій. Зокрема, ст.ст. 51 та 56 вказаного Закону передбачають надання особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, додаткової пенсії та пільг щодо обчислення стажу роботи (служби).

Тож, оскільки вищевказаний статус позивач набула за законодавством, чинним на дату видачі їй відповідного посвідчення, тобто станом на 1994 рік вона вже проживала/працювала відповідний термін на території зони посиленого радіоекологічного контролю, відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували визнання її посвідчення недійсним та/або анулювання й тощо, тому невизнання за позивачем раніше набутого правового статусу є звуженням кола її соціальних прав, що суперечить Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Водночас, у рішенні від 22.09.2005 р. № 5-рп/2005 Конституційний Суд України роз'яснив, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проаналізувавши все вищенаведене суд вважає, що відповідачі, відмовляючи позивачу у вирішенні питання щодо надання їй відповідного статусу, діяли всупереч приписам норм Законів України та підзаконних нормативно-правових актів.

Керуючись ст.ст. 8,19,22 Конституції України, Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", постановою КМУ від 20 січня 1997 року № 51 " Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.ст. 2, 6, 17, 71, 158-163,167,185,186 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову управління соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації Київської області щодо встановлення ОСОБА_1 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі відповідного посвідчення.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації Київської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання останній посвідчення 1-ої категорії ОСОБА_1, як особі, якій встановлено причинно-наслідковий зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, з урахуванням висновків даної постанови суду.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації Київської області подати подання до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації для встановлення ОСОБА_1 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя А.С. Мазур