Справа № 295/3063/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Кузнєцов Д.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"07" листопада 2017 р. Справа № 295/3063/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Іваненко Т.В.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "23" травня 2017 р. у справі за позовом Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання незаконними дій державного виконавця ,

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2017 р. Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулось до суду із указаним позовом, в якому просило скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 30.12.2016р. №52136855 відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області у розмірі 6400,00 грн., а також скасувати постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 30.12.2016 №52136855 відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області у розмірі 70,30 грн.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 23.05.2017 р. в задоволенні адміністративного позову Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області - відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою позов задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою Богунського районного суду м. Житомира від 29.06.2016 р. у справі №295/6914/16-а визнано неправомірними дії Житомирського об'єднаного управління пенсійного фонду України Житомирської області щодо відмови ОСОБА_3 у проведенні перерахунку пенсії та у включенні до складу заробітної плати, з якої проводиться обрахунок пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", інших виплат, а саме - матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації доходів громадян.; зобов'язано Житомирське об'єднане управління пенсійного фонду України Житомирської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в сумі 13 760,46 грн., як складової заробітної плати, з якої були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, згідно довідки Національного банку України № 129 від 19.04.2016 року, починаючи з 01.05.2016 року, враховуючи, що пенсія державного службовця позивачу призначена в розмірі 88% від заробітної плати; стягнуто на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Житомирського об'єднаного управління пенсійного фонду України Житомирської області 551 грн. 20 коп. судового збору.

06.09.2016 року відповідно до зазначеної постанови видано виконавчий лист № 295/6914/16-а.

08.09.2016 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Житомирській області ОСОБА_4 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 295/6914/16-а. Боржнику надано 7 робочих днів для самостійного виконання рішення суду.

В подальшому, 27.12.2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_5 винесені постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, оскільки останнім виконавчий лист виконаний не був.

Не погоджуючись з вказаними постановами Житомирське об'єднане УПФУ в Житомирській області оскаржило їх до суду.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким відмовлено в позові, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст.1 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Законом України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII визначено поняття виконавчого збору.

Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню (п.1 ч. 5 ст. 27 Закону №1404),

Відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

За змістом частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про виконавче провадження" витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Відповідно до п.8 Інструкції з організації примусового виконання рішень затверджена Наказом Міністерством юстиції України від 02.04.2012 №512/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5 стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно зазначив про те, що пенсія за своєю правовою природою є періодичним платежем, однак за виконавчим листом №295/6914/16-а не передбачалося стягнення періодичних платежів, натомість зобов'язано боржника вчинити певні дії - провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 відповідно до вимог Закону України "Про державну службу" із 01.05.2016 року, тобто мало місце виконання рішення суду зобов'язального характеру.

Отже, на виконанні у відповідача перебував виконавчий лист щодо виконання рішення зобов'язального характеру та судове рішення у справі №295/6914/16-а виконувалося у відповідності до вимог ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження".

27.12.2016 р. державним виконавцем винесені постанови про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій як окремі виконавчі документи згідно з ч. 3 ст. 40, ч. 4 ст. 42 Закону України "Про виконавче провадження" (в ред. на момент вчинення дії).

Частиною 3 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення (ч.4 ст.42 Закону України "Про виконавче провадження" ).

Як встановлено судом, виконавче провадження №52136855 було закінчено 27.12.2016 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 України "Про виконавче провадження" (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом).

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржену постанову винесено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав, які могли призвести до зміни чи скасування зазначеної постанови.

Доводи, наведені апелянтом, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, постанову Богунського районного суду м. Житомира від "23" травня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Т.В. Іваненко

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул.Перемоги,55,м.Житомир,10003

3- відповідачу/відповідачам: Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області майдан Соборний,1,м.Житомир,10014

- ,