Справа № 755/4237/17
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 755/4237/17 Головуючий у 1-й інстанції: Яровенко Н.О.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Лічевецького І.О. Твердохліб В.А. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 07 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправною відмови та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, в якому просив визнати протиправною відмову відповідача у виплаті компенсації за надання соціальних послуг та стягнення грошової компенсації в розмірі 4 526,40 грн., моральної шкоди та судових витрат.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації у виплаті ОСОБА_5 компенсації за надання соціальних послуг за період з 01.02.2014р. по 31.12.2015р.

Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_5 заборгованість з виплати компенсації за надання соціальних послуг за період з 01.02.2014р. по 31.12.2015р. в розмірі 4 526,40 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до заяв від 28.08.2006 року та 06.02.2008 року, ОСОБА_5 звертався до Управління соціального захисту населення Дніпровської РДА в м. Києві із заявами про призначення йому компенсації як фізичний особі, яка надає соціальні послуги.

07 лютого 2008 року Управлінням праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації прийнято розпорядження № 605162, відповідно до якого, позивачу на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 року № 558 «Про порядок призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» призначено компенсацію в наступних розмірах: з 06.02.2008р. по 31.03.2008р. - у розмірі 70,50 грн., з 01.04.2008р. по 30.06.2008р. - у розмірі 72,15 грн., з 01.07.2008р. по 30.09.2008р. - у розмірі 72,30 грн., а з 01.10.2008р. і довічно - у розмірі 74,70 грн.

Відповідно до розпорядження начальника Дніпровського районного управління соціального захисту населення м. Києва від 23.01.2014р., ОСОБА_5 було припинено здійснення виплат допомоги по о/р № 605162 до з'ясування обставин.

27.11.2014р. рішенням Дніпровського районного управління соціального захисту населення м. Києва позивачу було припинено виплату компенсаційної допомоги, як особі яка надає соціальні послуги, у зв'язку із веденням підприємницької діяльності.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.05.2015р. в адміністративній справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської РДА в м. Києві до ОСОБА_5, третя особа: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення надмірно нарахованих бюджетних коштів, у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2015р. апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської РДА в м. Києві було залишено без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 07.05.2015р. - без змін.

12.01.2017р. ОСОБА_5 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської РДА в м. Києві із заявою, в якій просив повідомити про причини невідновлення виплат компенсації, обставини необхідні для відновлення такої виплати та орієнтований час відновлення таких виплат.

Однак, листом від 18.01.2017 року Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської РДА в м. Києві повідомило позивача про те, що постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 07.05.2015 року виконана в повному обсязі, а законні підстави для поновлення виплати допомоги за період з 01.02.2014 року по 31.12.2015 року відсутні.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 Закону України «Про соціальні послуги» встановлено, що фізичним особам, які надають соціальні послуги, призначаються і виплачуються компенсаційні виплати в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 року № 558 (далі - Порядок № 558), непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям - інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата.

В п. 5 вказаного Порядку зазначено, що компенсація призначається і виплачується структурним підрозділом з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради за місцем проживання, перебування особи, якій надаються соціальні послуги, з дня подання фізичною особою, яка надає соціальні послуги, та особою, яка їх потребує, заяв разом з документами, зазначеними у пункті 6 цього Порядку.

Відповідно до підпунктів 4, 6 пункту 4 Порядку № 558, компенсація не призначається самозайнятим особам; фізичним особам, які надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, хворим, які за висновком лікарсько-консультаційної комісії потребують постійного стороннього догляду і не здатні до самообслуговування та перебувають у трудових відносинах, у тому числі на умовах неповного робочого дня (крім роботи вдома).

Згідно п. 15 Порядку № 558, фізичні особи, які одержують компенсацію, зобов'язані повідомити структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради, що призначають ці виплати, про обставини, які можуть вплинути на умови їх призначення та виплати. У разі виявлення таких обставин виплата компенсації припиняється з дня, що настає за днем виникнення таких обставин. У разі одержання у зв'язку з цим зайвих сум компенсації одержувачі повинні відшкодувати структурним підрозділам з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради надміру виплачені суми за весь період, коли фізична особа не мала права на одержання компенсації.

В силу ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 перебував на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації як отримувач компенсації особам, які надають соціальні послуги інваліду І групи ОСОБА_6, 28.05.1947р.н. з 28.08.2006р. по 31.07.2007р., з 06.02.2008р. по безтерміново.

В особовій справі позивача є заяви про призначення компенсаційної виплати, де позивачем власноручно зроблений запис про те, що він повідомить про працевлаштування у 3-денний термін.

В ході проведення перевірки цільового використання компенсації відповідачем було встановлено, що ОСОБА_5 з 13.02.2007р. зареєстрований як фізична особа - суб'єкт господарської діяльності, що було приховано позивачем при наданні до Управління заяви від 06.02.2008р. про призначення компенсації особам, які надають соціальні послуги.

У зв'язку з наданням недостовірної інформації та неповідомленням Управління про факт ведення підприємницької діяльності, ОСОБА_5 була припинена виплата компенсації з 01.02.2014р. до з'ясування обставин справи. Тобто, позивачем було приховано від Управління факт його реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності.

На момент призначення позивачу компенсаційної виплати, він мав статус фізичної особи-підприємця та знаходився на загальній системі оподаткування в період з 14.02.2007р. по 30.06.2010р. З 01.07.2010р. по 30.09.2010р. позивач знаходився на спрощеній системі оподаткування, сплачував встановлений розмір єдиного податку, без урахування збільшення ставки за кожного найманого працівника в сумі 200 грн. за місяць.

07.05.2014р. ОСОБА_5 надав документи про те, що він не здійснює підприємницької діяльності та з 05.05.2014р. припинив її діяльність.

Управлінням було подано позовну заяву до Дніпровського районного суду м. Києва щодо стягнення з ОСОБА_5 надміру виплаченої компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги за період з 14.02.2007р. по 31.01.2014р.

Однак, у задоволенні позовних вимог Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації було відмовлено.

Отримані Управлінням постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 07.05.2015р., ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2015р. та ухвала Вищого адміністративного суду України від 01.09.2015р. були додані до особової справи та рішенням начальника Управління від 22.10.2015р. особова справа ОСОБА_5 направлена до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат для ознайомлення з матеріалами особової справи, в тому числі, для прийняття до уваги вказаних судових рішень.

Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат було ознайомлено з судовими рішеннями та рішенням начальника Управління було скасовано позивачу розмір надміру виплаченої компенсації фізичних особам, які надають соціальні послуги за період з 14.02.2007р. по 31.01.2014р.

Таким чином, постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 07.05.2015р. була виконана в повному обсязі, а відтак, посилання на вказану постанову судом першої інстанції є безпідставним.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що з 13.02.2007р. по 06.05.2014р. ОСОБА_5 не мав права отримувати компенсацію за надання соціальних послуг.

Стосовно виплати позивачу компенсації за період з 07.05.2014р. по 31.12.2015р., колегія суддів звертає увагу на те, що в даний період позивач не звертався до Управління із заявою відповідного зразка, яка передбачена вищезазначеним Порядком № 558.

Згідно з п. 5 Порядку № 558, компенсація призначається і виплачується структурним підрозділом з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради за місцем проживання, перебування особи, якій надаються соціальні послуги, з дня подання фізичною особою, яка надає соціальні послуги, та особою, яка їх потребує, заяв разом з документами, зазначеними у пункті 6 цього Порядку.

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради видає заявнику розписку про прийняття заяв і документів із зазначенням дати їх прийняття.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації 07.05.2014р. із заявою невстановленого зразка (довільної форми) щодо поновлення виплат компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги.

Позивача було попереджено про необхідність надання довідки з поліклініки ЛКК про можливість за станом здоров'я надавати соціальні послуги та нездатність ОСОБА_6 до самообслуговування.

Однак, вказаного документа з метою отримання грошової компенсації позивачем не надавалося, а відтак, відповідачем правомірно було відмовлено у призначенні позивачу компенсації за період з 07.05.2014р. по 31.12.2015р.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_5, а тому постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 07 серпня 2017 року скасувати та прийняти нове рішення.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Судді Вівдиченко Т.Р. Лічевецький І.О. Твердохліб В.А.

Повний текст постанови виготовлено 10.11.2017 року