Справа № 510/913/17
Суддя: Дудник В. І.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 510/913/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.09.2017 р. о 10 год. 30 хв. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Дудник В.І.,

за участю секретаря Фурсовой А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправною відмови у перерахунку пенсії та зобов`язання виконати певні дії, -

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії управління ПФУ щодо неврахування для обчислення пенсії, як державному службовцю, сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, премії до державних, професійних та ювілейних свят та інших виплат та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії як державному службовцю з дати звернення за перерахунком -29.05.2017 р. на виконання ст. 37 ЗУ «Про державну службу», з урахуванням середньомісячної суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, премії до державних, професійних та ювілейних свят та інших виплат за 24 календарних місяця, з розрахунку 60% від суми зазначених виплат.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав суду відповідні письмові заперечення, зазначивши, що позивач ОСОБА_1 з 18.02.2015 р. отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням 43 років 1 місяця 11 днів страхового стажу та 6180,64 грн. середньомісячного заробітку. Розмір пенсії обчислено в розмірі 60 відсотків від суми заробітної плати.

29 травня 2017 року позивач звернувся до Ізмаїльського об'єднаного управління ПФУ Одеської області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням усіх виплат, у чому позивачу було відмовлено.

Згідно ст. 37 ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993 р., в редакції від 25.01.2015 р., на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається у розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

На час виходу на пенсію, тобто 18.02.2015 р. ОСОБА_1 мав стаж державної служби понад 20 років, тому йому була призначена пенсія у розмірі 60 відсотків від суми заробітної плати, з урахуванням 43 років 1 місяця 11днів страхового стажу та 6180,64 грн. середньомісячного заробітку, яка станом на 01.05.2017 р. складала 3708,38 грн.

Для призначення пенсії позивач надав довідку про складові заробітної плати за останні 24 місяця перед виходом на пенсію, за період з лютого 2013 р. по січень 2015 р., згідно ЗУ «Про державну службу», однак, пенсія була йому призначена без врахування сум індексації, матеріальної допомоги та інших виплат, тоді як на усі ці суми нараховувалися страхові внески.

Закон України «Про оплату праці» від 24.03.1995 р. визначає економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати

Оскільки Закон України «Про державну службу», як спеціальний нормативно-правовий акт, який регулює правову діяльність та правовідносини саме у сфері державної служби, не містить поняття заробітної плати державного службовця та її структури, таким чином застосовуються норми загального права, а саме Закон України «Про оплату праці» від 24.03.1995 р., згідно ч. 1 якого заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Зідно ст. 2 Закону структура заробітної плати складається з : основної та додаткової заробітної плати, заохочувальних та компенсаційних виплат.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. При цьому саме на Кабінет Міністрів України покладається регулювання питань оплати праці державних службовців, встановлення розмірів посадових окладів, надбавок, доплат, матеріальної допомоги. Індексація заробітної плати проводиться відповідно до постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17.07.2003 р. № 1078, який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Відповідач у свою чергу вказав, що оскільки ч. 2 ст. 33 ЗУ «Про державну службу» встановлені складові заробітної плати державного службовця (посадовий оклад, премії, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інші надбавки), то такий перелік на думку відповідача є вичерпним, залишивши без уваги, що мається на увазі під «іншими надбавками», що також входять до складу заробітної плати державного службовця, а тому вважав, що допомога на оздоровлення, матеріальна допомога, індексація не є складовими частинами заробітної плати та не відносяться до числа «інших надбавок», а сам факт утримання із суми індексації та допомоги збору на обов`язкове державне соціальне страхування не є підставою для влючення їх до складу заробітної плати державного службовця та врахування при обчисленні розміру пенсії державного службовця. За такими обставинами, відповідач зробив висновок, що ЗУ «Про державну службу» чітко визначено поняття заробітної плати, хоча з аналізу положень цього Закону, виходить що законодавець не надав чіткого поняття - «заробітна плата державного службовця», обмежившись лише викладенням її складових частин (посадові оклади, премії, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інші надбавки), одже зазначений перелік не є вичерпним, оскільки законодавцем не визначено, що мається на увазі під « інші надбавки», як складової частини заробітної плати державного службовця. Попри вказаного, відповідач вважав, що при обчисленні пенсії заробітної плати державного службовця не можна врахувати матеріальну допомогу на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, суму індексації заробітної плати, відпускні та компенсацію відпустки.

Позивач у наданій позовній заяві наполягав на задоволенні позовних вимог, та пояснив, що з 18.02.2015 року він отримує пенсію відповідно до ЗУ «Про державну службу». До виходу на пенсію він працював на посаді заступника міського голови Ренійського виконкому. На час звільнення він мав стаж державної служби понад 20 років, загальний стаж складав 43 роки. Розмір пенсії обчислено в розмірі 60 відсотків від суми заробітної плати. Для призначення пенсії позивач надав довідку про складові заробітної плати за останні 24 місяця перед виходом на пенсію, згідно ЗУ «Про державну службу», однак, пенсія була йому призначена без врахування сум індексації, матеріальної допомоги та інших виплат, тоді як на усі ці суми нараховувалися страхові внески.

29 травня 2017 року позивач звернувся до Ізмаїльського об'єднаного управління ПФУ Одеської області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням усіх виплат. Листом від 09.06.2017 року, № 27/М-01 Ізмаїльським об'єднаним управлінням ПФУ Одеської області позивачу було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Таким чином, позивач вважає висновок Ізмаїлсьького об'єднаного управління ПФУ Одеської області помилковим, таким, що порушує норми діючого законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, з урахуванням доводів учасників процесу, вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, однак підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 37 ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993 р., в редакції від 25.01.2015 р., на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається у розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

На час виходу на пенсію, тобто 18.02.2015 р. ОСОБА_1 мав стаж державної служби понад 20 років, тому йому була призначена пенсія у розмірі 60 відсотків від суми заробітної плати, з урахуванням 43 років 1 місяць 11днів страхового стажу та 6180,64 грн. середньомісячного заробітку, яка станом на 01.05.2017 р. складала 3708,38 грн.

Для призначення пенсії позивач надав довідку про складові заробітної плати за останні 24 місяця перед виходом на пенсію, за період з лютого 2013 р. по січень 2015 р., згідно ЗУ «Про державну службу», однак, пенсія була йому призначена без врахування сум індексації, матеріальної допомоги та інших виплат, тоді як на усі ці суми нараховувалися страхові внески.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Оскільки ЗУ «Про державну службу», як спеціальний нормативно-правовий акт, який регулює правову діяльність та правовідносини саме у сфері державної служби, не містить поняття заробітної плати державного службовця та її структури, таким чином застосовуються норми загального права, а саме ЗУ «Про оплату праці» від 24.03.1995 р., згідно ч. 1 якого заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Зідно ст. 2 Закону, структура заробітної плати складається з : основної та додаткової заробітної плати, заохочувальних та компенсаційних виплат.

Крім того, ст. 66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Так ч. 1 ст. 66 Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" ( 400/97-ВР ) нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до ст. 41 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-ІV, яка визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:

1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям, згідно ЗУ «Про державну службу», здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови КМУ «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31.05.2000 р. № 865, розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу», визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією, незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі. Середньомісячна сума зазначених виплат за 24 або 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат за 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією чи за 60 календарних місяців роботи підряд відповідно на 24 або на 60.

Таким чином, сума індексації заробітної плати, матеріальна допомога на оздоровлення до щорічної відпустки, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, премії до державних, професійних та ювілейних свят та інші виплати, на які нараховувалися страхові внески, повинні враховуватися для обчислення розміру пенсії, як середньомісячна сума зазначених виплат за 24 або 60 календарних місяців.

Така сама правова позиція зі спірного питання була висловлена Верховним судом України.

З 1 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, окрім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ. Пунктами 10 та 12 вищезазначеного розділу передбачено право державних службовців за певних умов на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону № 3723.

Таким чином, суд дійшов висновку, що має достатньо правових підстав для визнання протиправною відмови Ізмаїльського об'єднаного управління ПФУ Одеської області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1

Разом із тим, суд звертає увагу, що заява ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 29.05.2017 р., надійшла до управління ПФУ 01.06.2017 р., таким чином датою офіційного звернення за перерахунком вважається день прийняття органом відповідної заяви, або якщо заява пересилається поштою, днем звернення вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням. Дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Враховуючи викладене, з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення наявного позову.

На підставі ст. ст. 33, 37 Закону України «Про державну службу», ст. 66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», ст. 41 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», керуючись ст. ст. 1-4, 6-9, 18, 71, 72, 158-163, 183-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку раніше призначеної пенсії державного службовця.

Зобов'язати Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 як державному службовцю з 01.06.2017 р. і з урахуванням середньомісячної суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, премій до державних, професійних та ювілейних свят та інших виплат за 24 календарних місяця, з розрахунку 60% від суми зазначених виплат.

Присудити на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 640 грн. 00 коп. із державного бюджету України..

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: В.І. Дудник