Справа № 802/1304/17-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1304/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дончик В.В.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

07 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача: ОСОБА_2;

представника відповідача: Покиньчереди Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Вінницької міської ради, про визнання протиправними та скасування постанов Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 20.07.2017 р. №54350583 про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 липня 2017 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за заявою Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради, прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54350583 з примусового виконання постанови Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради № 606 від 09.06.2017 року, про стягнення з ОСОБА_4 штрафу 1700,00 грн.

Окрім того, 20 липня 2017 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області відповідно до положень ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», прийнято постанову ВП № 54350583 про накладення арешту на все майно, що належить боржнику.

Не погодившись із вказаними рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з алміністративним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанціїї виходив з того, що у державного виконавця не було достатніх підстав для прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 54350583 від 20.07.2017 року з примусового виконання постанови № 606 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради, виданої 09.06.2017 року, про стягнення з ОСОБА_4 штрафу 1700,00 грн., і, як наслідок, для прийняття постанови про арешт майна боржника ВП № 54350583 від 20.07.2017 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з п. 6 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з ч.5 ст. 26 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Ст. 56 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» № 606 від 09 червня 2016 року передбачено, зокрема, що виконавцем, під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна, виноситься постанова про арешт майна (коштів) боржника.

Водночас, відповідно до ст. 291 КУпАП постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Згідно з положеннями ч.2-3 ст. 299 КУпАП при оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.

Ч.1 ст. 307 передбачено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Таким чином, відповідно до положень КУпАП постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання після набрання законної сили та зі спливом строку добровільної сплати штрафу.

З матеріалів справи встановлено, що виконавче провадження ВП № 54350583 від 20.07.2017 року відкрито за заявою Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради з метою примусового виконання постанови № 606 від 09 червня 2016 року.

При цьому, в тексті постанови № 606 від 09 червня 2016 року зазначено, що вона набирає чинності з 20.06.2017 року.

Водночас, при винесенні постанов про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна відповідач не врахував встановлений законодавством строк добровільного виконання постанови.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про відсутність у державного виконавця обов'язку перевірки достовірності факту набрання чинності пред'явленого до виконання документу, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.4 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання).

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що державний виконавець зобов'язаний перевіряти факт набрання законної сили виконавчим документом, оскільки документ, що не набрав законної сили, підлягає поверненню стягувачу без прийняття до виконання.

Відповідно до копії позовної заяви позивач оскаржив постанову № 606 від 09.06.2017 року в межах строку оскарження, встановленого законодавством, що підтверджується штемпелем про отримання Вінницького міського суду Вінницької області, датованим 16.09.2017 року (а.с.37).

Крім того, позивач надав суду копію ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 30.07.2017 року про відкриття провадження по справі №127/12930/17 за позовом ФОП ОСОБА_4 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови та призначення судового засідання у справі (а.с.45а).

Таким чином, постанова № 606 від 09 червня 2016 року оскаржена позивачем у встановлений законодавством термін, а тому станом на 20.07.2017 року ця постанова не набрала законної сили.

Ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для відкриття виконавчого провадження ВП № 54350583 від 20.07.2017 року.

При цьому, враховуючи, що виконавче провадження відкрито державним виконавцем з порушенням вимог чинного законодавства, колегія суддів вважає, що питання про арешт майна боржника відповідно до постанови ВП № 54350583 від 20.07.2017 року вирішено державним виконацем необґрунтовано, тому ця постанова підлягає скасуванню.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 54350583 від 20.07.2017 року та про арешт майна боржника ВП № 54350583 від 20.07.2017 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року - без змін.

Постанова або ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбаченим цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Ухвала суду складена в повному обсязі 14 листопада 2017 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.