Справа № 564/1828/17
Суддя: Олійник П. В.
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1828/17

Рядок статзвіту № 37

02 листопада 2017 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі

головуючого судді Олійника П. В.

з участю секретаря Вознюк Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування ОСОБА_2 Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування ОСОБА_2 Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області ОСОБА_3 про скасування постанови № 6 про адміністративне правопорушення від 28.08.2017 року про притягнення її до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позову позивач покликається на те, що спірну постанову було винесено з порушенням норм процесуального права, зокрема, постанову було винесено з порушенням строків притягнення до адміністративної відповідальності, які встановлені ст.. 38 КУпАП. Також вказує, що при притягненні її до відповідальності відповідачем неправомірно застосовано положення ч. 3 ст. 96-1 КУпАП в редакції, яка вступила в законну силу з 10.06.2017 року, в той час як необхідно було застосовувати положення ч. 3 ст. 96-1 КУпАП, які діяли на час вчинення правопорушення.

За клопотанням відповідача до участі в справі в якості співвідповідача було залучено ОСОБА_2 Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та з аналогічних підстав. Крім того зазначив, що надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по вул. Гвардійська, 7А в м.Костопіль на обєкт будівництва «Реконструкція магазину «Меблі» здійснювалося відповідно до Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 07.07.2011 № 109. Підставою не видачі містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки на цей обєкт могло бути лише невідповідність намірів забудови земельної ділянки містобудівній документації на місцевому рівні, а не відсутність містобудівної документації, що могло б порушити право власника земельної ділянки та магазину «Меблі» розпоряджатися своїм майном. Посилання відповідача на п.6 розділу V «Прикінцевих положень» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», є неправомірним, оскільки цим положенням закону прямо не заборонено надання містобудівних умов і обмежень, а лише врегульовується можливість надання містобудівних умов і обмежень до 01 січня 2015 року за відсутності затвердженого плану зонування території або детального плану території. При видачі будівельного паспорта на реконструкцію власної частини житлового будинку в м.Костопіль по вул.Нова, 10/2 позивачем також не було допущено порушень. Із наданих замовником документів не вбачається, що вона мала намір проводити реконструкцію квартири у багатоквартирному житловому будинку. У всіх документах вказано на реконструкцію частини житлового будинку №10/2 по вул.Нова у м.Костопіль. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_2 Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області позов не визнали та пояснили, що позивачем було порушено вимоги Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зокрема п. 6 розділу V «Прикінцевих положень» та ст. 27 Закону, Порядок надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 07.07.2011 № 109 та Порядок видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2011 № 103. В звязку з цим позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності. Вважають, що вчинене позивачем правопорушення є триваючим, а тому норми ст. 38 КУпАП не порушені. Просять в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини та дослідивши наявні матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що постановою головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування ОСОБА_2 Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області ОСОБА_3 № 6 від 28.08.2017 року позивача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 96-1 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 8500 грн..

Згідно вищевказаної постанови позивач видала містобудівні умови та обмеженння забудови земельної ділянки № 1 від 07.02.2017 року на підставі генерального плану м. Костопіль, а не на основі плану зонування території чи детального плану території, як цього вимагає п. 6 розділу V «Прикінцевих положень» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Також позивач в порушення вимог ч. 1 ст. 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», та п. 1.2 Наказу Мінрегіодбуду «Про затвердження Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки» від 05.07.2011 № 103 видала будівельний паспорт забудови земельної ділянки від 07.06.2017 року № 57 на реконструкцію власної частини житлового будинку в м.Костопіль по вул.Нова, 10/2, в той час як замовник є власником однієї із чотирьох квартир будинку, а будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва лише індивідуального (садибного) житлового, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель, споруд, гаражів, елементів інженерного захисту, благоустрою та озеленення на земельній ділянці і не є документом для реконструкції квартири № 2 в багатоквартирному житловому будинку.

Частиною 3 статті 96-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення строків надання замовникові містобудівних умов та обмежень, будівельного паспорта забудови земельної ділянки, висновків (звітів) експертизи проектної та містобудівної документації, надання таких документів з порушенням встановленого порядку, а також вимагання у замовника документів, не передбачених законодавством.

В судовому засіданні встановлено, що 31.01.2017 року в сектор містобудування та архітектури Костопільської райдержадміністрації, керівником якого є позивач, звернувся гр. ОСОБА_4 із заявою про видачу містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по вул. Гвардійська, 7А в м.Костопіль на обєкт будівництва «Реконструкція магазину «Меблі».

Видача містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки регламентується Порядком надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 07.07.2011 № 109 (надалі Порядок 109).

До поданої ОСОБА_4Є заяви про видачу містобудівних умов та обмежень були додані документи передбачені п. 2.2. Порядку 109.

Пунктом 2.4. Порядку 109 встановлено, що підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні. Даним порядком не передбачено такої підстави відмови у видачі містобудівних умов та обмежень як відсутність містобудівної документації.

В звязку з цим суд вважає, що дії позивача при видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки № 1 від 07.02.2017 року були правомірними. На думку суду не заслуговує на увагу посилання відповідачів на п.6 розділу V «Прикінцевих положень» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», є неправомірним, оскільки цим положенням закону лише врегульовується надання містобудівних умов і обмежень до 01 січня 2015 року і прямо не заборонено надання містобудівних умов і обмежень за відсутності затвердженого плану зонування території або детального плану території. В даному випадку суд також враховує розяснення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України щодо застосування генерального плану населеного пункту при визначенні та наданні містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, згідно яких, оскільки, ст. 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до містобудівної документації на місцевому рівні, крім плану зонування та детального плану території, віднесено генеральний план населеного пункту, то є можливим визначення та надання містобудівних умов та обмежень на підставі генерального плану.

Судом також встановлено, що 01.06.2017 року в сектор містобудування та архітектури Костопільської райдержадміністрації звернулася гр. ОСОБА_5 із заявою про видачу будівельного паспорта на реконструкцію власної частини житлового будинку в м.Костопіль по вул.Нова, 10/2.

Видача будівельного паспорта регламентується Порядком видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2011 № 103 (надалі Порядок 103).

Відповідно до п. 1.1. Порядку 103 він розроблений відповідно до статті 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» і призначений для використання уповноваженими органами містобудування та архітектури та іншими субєктами містобудування при вирішенні питань забудови присадибних, дачних і садових земельних ділянок.

Згідно п. 1.2. Порядку 103 будівельний паспорт забудови земельної ділянки визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель, споруд, гаражів, елементів інженерного захисту, благоустрою та озеленення на земельній ділянці.

Як вбачається із наданого заявницею технічного паспорту на частину житлового будинку (інв. справа № 1191 р., реєстровий № 15-108-108), виготовленого КП «Рівненське ОБТІ» станом на 15.04.1992 p., заявниця є власником частини житлового будинку в м.Костопіль по вул.Нова, 10/2 і розмір її частки становить 1/1.

Суд також відзначає, що в цьому ж технічному паспорті при описі назв будівель, які знаходяться на земельній ділянці зазначено «частина житлового будинку (квартира 2».

Зважаючи на те, що в технічному паспорті вказується «частина житлового будинку» і «квартира», то на думку суду відповідач при винесенні спірної постанови не визначився із статусом належної заявниці частини будівлі і його висновок, що ОСОБА_5 є власником квартири №2 в житловому будинку на вул. Нова, 10 в м. Костопіль є передчасним.

Оскільки, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії PB №02891 та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-017 від 27.02.2017 року ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 0,013 га, розташованої у м.Костопіль по вул. Нова, 10/2 із цільовим призначенням для обслуговування власного житлового будинку та господарських будівель, то вбачається правильним, що заявниці належить не квартира, а ціла ідеальна частина житлового будинку в м.Костопіль по вул.Нова, 10/2 і розмір її частки становить 1/1.

Згідно п. 2.4. Порядку 103 пакет документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього повертається уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику з таких підстав:

- неподання повного пакета документів, визначених пунктом 2.1 або 2.2 Порядку 103;

- невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Із наданих замовником документів не вбачається, що вона мала намір проводити реконструкцію квартири у багатоквартирному житловому будинку. У всіх документах вказано на реконструкцію частини житлового будинку №10/2 по вул. Нова у м.Костопіль. В звязку з цим суд вважає, що у Позивача були відсутні підстави для повернення заявнику ОСОБА_5 поданого пакету документів для видачі будівельного паспорта і будівельний паспорт було видано правомірно.

Суд також вважає обґрунтованим посилання позивача на порушення відповідачем строків притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 38 КпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення.

Чинний КУпАП не містить визначення поняття "триваюче" правопорушення. В листі Міністерства юстиції України від 02.08.2013 № 6802-0-4- 13/11 зазначено, що в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку.

Доводи відовідачів про те, що правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 96-1 КУпАП є триваючим не заслуговують на увагу, оскільки, порушення строків надання замовникові містобудівних умов та обмежень, будівельного паспорта забудови земельної ділянки, висновків (звітів) експертизи проектної та містобудівної документації, надання таких документів з порушенням встановленого порядку, а також вимагання у замовника документів, не передбачених законодавством є закінченим з моменту вчинення таких дій і носить разовий характер. В звязку з цим це правопорушення не можна вважати триваючим і притягнення винних до адміністративної відповідальності можливе не пізніш як через два місяці з дня його вчинення, що відповідачем було порушено.

Статтею 8 КУпАП встановлено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. В звязку з цим притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 96-1 КУпАП в редакції, яка вступила в законну силу з 10.06.2017 року та посилювала відповідальність є неправомірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги чи заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачами не доведено, що позивача було обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому постанова про накладення на ОСОБА_1 штрафу підлягає скасуванню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 11, 69-71, 86, 160, 171-2 КАС України, ст. 8, 38, 96-1, 251, 256, 268, 280, 293 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування ОСОБА_2 Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування ОСОБА_2 Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області ОСОБА_3 № 6 від 28.08.2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Костопільського районного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СуддяОСОБА_7