Справа № 825/1398/17
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року Чернігів Справа № 825/1398/17

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Житняк Л.О.,

за участі секретаря Стасюк Т.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Дарди О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії та визнання протиправним і скасування наказу в частині,

В С Т А Н О В И В:

11.09.2017 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом (збільшеним) до Головного управління Національної поліції (далі - ГУНП) в Чернігівській області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Чернігівській області щодо ненадання ОСОБА_1 щорічної основної відпустки за рапортом від 23.08.2017;

- зобов'язати ГУНП в Чернігівській області надати ОСОБА_1 щорічну чергову відпустку з дня набрання законної сили рішенням у даній справі;

- визнати протиправним і скасувати наказ ГУНП в Чернігівській області від 06.09.2017 № 1667 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що звернувшись у серпні 2017 року з рапортом про надання у вересні 2017 року щорічної чергової відпустки, який був погоджений безпосереднім керівництвом, позивачу було відмовлено у наданні відпустки, без зазначення підстав для прийняття такого рішення. Жодної офіційної письмової відповіді позивачу не надано. Зазначена бездіяльність, на думку позивача, є протиправною, та такою, що, перш за все порушує конституційне право на відпочинок, закріплене у ст.45 Конституції України.

В подальшому, відповідачем було повідомлено, що відмова у наданні позивачу відпустки мотивована прийняттям наказу від 06.09.2017 № 1667, згідно якого позивача за порушення службової дисципліни і присяги поліцейського притягнуто до дисциплінарної відповідальності з накладенням стягнення у вигляді звільнення з поліції.

Позивач зазначає, що відповідачем не вказано, у чому полягають інкриміновані йому порушення та в свою чергу заперечує вчинення будь-яких порушень за час проходження служби в Національній поліції, які інкриміновані у наказі від 06.09.2017 № 1667. Відповідно, позивач не погоджується із накладенням дисциплінарного стягнення та вважає таке рішення відповідача протиправним. Жодних матеріалів, в тому числі і службового розслідування, що стали підставою для відповідача робити висновок про вчинення з його боку дисциплінарного проступку, позивачу не надано, ознайомитись із ними не запропоновано.

З урахуванням наданих суду ГУНП в Чернігівській області матеріалів службового розслідування відносно позивача, останній вказує, що висновок службового розслідування від 06.09.2017, яким ініційовано притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності ґрунтується на неналежних та не допустимих доказах.

Позивач наголошує, що начальником слідчого відділу прокуратури Чернігівської області Шкільнюком О. М. всупереч вимог Кримінального процесуального кодексу України незаконно надано до ГУНП у Чернігівській області, яке не являється учасником кримінального провадження, копії протоколів допитів свідків. Більше того, було допущено незаконне розголошення відомостей, отриманих у ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій. А шлях та правові підстави передачі копії тексту повідомлення позивачу про підозру взагалі неможливо перевірити.

Також службовими особами прокуратури Чернігівської області та особами, що проводили службове розслідування відносно позивача, було порушено вимоги ст.257 Кримінального процесуального кодексу України, якою чітко регламентовано порядок використання результатів негласних слідчих (розшукових) дій в інших цілях або передання отриманої в ході їх проведення інформації. Так, відповідно до ч.2 цієї статті передання інформації, одержаної внаслідок проведення негласних слідчих (розшукових) дій, здійснюється тільки через прокурора. Будь-які рішення прокурора щодо надання дозволу на використання матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій при проведенні службового розслідування ГУНП в Чернігівській області відсутні.

Крім того, при проведенні службового розслідування було порушено вимоги п. 2.1. Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230. У цьому положенні Інструкції, зокрема, вказано, що підставою для проведення службового розслідування є порушення службової дисципліни, у тому числі вчинення кримінального правопорушення. Однак, станом на 07.08.2017, коли наказом начальника ГУНП в Чернігівській області було призначено службове розслідування у кримінальному провадженні № 0000163 досудове розслідування тривало, про підозру жодній особі повідомлено не було. Відтак, станом на 07.08.2017 підстави для призначення службового розслідування взагалі були відсутні. Разом із тим, як і при завершенні службового розслідування щодо позивача був відсутній вирок суду про визнання особи винуватою у вчиненні правопорушення, який набрав законної сили. Адже саме тоді, як вказано у ст.62 Конституції України, особа вважається винуватою.

Також позивач звертає увагу на той факт, що у ході досудового розслідування прокуратурою Чернігівської області було ініційовано його відсторонення від займаної посади у порядку ст.154 Кримінального процесуального кодексу України. Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05.09.2017 відмовлено у відстороненні від посади. При постановленні даної ухвали судом враховано, що у разі відсторонення від посади позивач втратить засоби до існування.

Крім того, згідно вимог розділу 5 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення. У разі необхідності, за мотивованим рапортом (доповідною запискою) виконавця або голови комісії, визначений строк може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Як вже зазначалося, службове розслідування щодо позивача було призначено 07.08.2017 та завершено 06.09.2017, у день затвердження висновку службового розслідування. Водночас, службовим особам, включеним до складу комісії для проведення службового розслідування, не було відомо про те чи закінчено досудове розслідування відносно ОСОБА_1, чи направлено обвинувальний акт до суду та чи розглянуто такий обвинувальний акт судом з винесенням вироку. Тобто, за відсутності доказів вини позивача відповідачем було передчасно проведено службове розслідування та ініційовано його звільнення.

Разом з тим, звільнення зі служби в поліції у зв'язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, є окремою підставою звільнення, що передбачена п.10 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію". Відтак, у даному випадку було грубо порушено, як порядок проведення службового розслідування щодо ОСОБА_1, так і порядок його притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та додаткових поясненнях.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надавши свої письмові заперечення, та вказав, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було проведено у відповідності до норм чинного законодавства, яке регулює порядок проходження служби поліцейськими, а видання наказу ГУНП в Чернігівській області вчинено у встановленому законодавством порядку, у спосіб та в межах наданих повноважень.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

07.08.2017 до ГУНП в Чернігівській області надійшла інформація про те, що 07.08.2017 працівниками Управління Служби безпеки України (УСБУ) в Чернігівській області, прокуратури Чернігівської області та Чернігівського управління Департаменту внутрішньої безпеки (ДВБ) Національної поліції України у рамках кримінального провадження від 04.07.2017 ЄРДР № 0000163 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, проведено обшук у службовому кабінеті № 6 Носівського ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області (начальника сектору превенції).

За вищевказаним фактом наказом ГУНП в Чернігівській області від 07.08.2017 № 1297 призначено службове розслідування (а.с.38).

У ході проведення службового розслідування на підставі зібраних матеріалів було встановлено, що старший лейтенант поліції ОСОБА_5 спільно зі старшим сержантом поліції ОСОБА_1 28.07.2017 домовились з малолітнім ОСОБА_6 про те, що він в с. Плоске Носівського району Чернігівської області по вул. Першотравнева 3/1 у магазині, придбає алкогольні напої та у подальшому після придбання останнім слабоалкогольного напою "Бермікс", зайшли до даного магазину, де старший лейтенант поліції ОСОБА_5 відібрала пояснення у продавця гр. ОСОБА_7, у той же час старший сержант поліції ОСОБА_1 вів розмову з сестрою власниці вказаного магазину гр. ОСОБА_8, та у подальшому попросив старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 не складати в даному магазині адміністративного протоколу, на що остання погодилась.

07.08.2017 у рамках кримінального провадження від 04.07.2017 ЄРДР № 0000163 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України проведено обшук у службовому кабінеті № 6 Носівського ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області. Під час проведення обшуку у зазначеному кабінеті вилучено пояснення громадян: ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які опитані 28.07.2017 у рамках справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.156 КУпАП.

При вивченні журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Носівського ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області було встановлено, що вказана подія в даному журналі не зареєстрована, що вказує на порушення вищевказаними поліцейськими п.5 розділу II Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1377, та п.1 розділу II правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 (зареєстровано Міністерством юстиції 06.12.2016), ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV та Присяги поліцейського.

29.08.2017 помічнику чергового сектору реагування патрульної поліції № 2 Носівського ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області старшому сержанту поліції ОСОБА_1, прокуратурою Чернігівської області повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.2 ст.15, ч.1 ст.190, та ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.1 ст.369 КК України, тобто в закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та підбурюванні до закінченого замаху на надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-яких дій з використанням наданого їй службового становища.

За результатами проведеного службового розслідування було видано наказ ГУНП в Чернігівській області від 06.09.2017 № 1667, пунктом 2 якого за порушення службової дисципліни, вимог ст.ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, поширеного на поліцейських Законом України № 901-VIII, ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", а також вимог "Правил етичної поведінки поліцейських", затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги працівника поліції, помічник чергового сектору реагування патрульної поліції № 2 Носівського ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

При цьому, судом також встановлено, що позивач 23.08.2017 звернувся з рапортом про надання у вересні 2017 року щорічної чергової відпустки, який був погоджений безпосереднім керівництвом (а.с.19). В подальшому, позивачем також подано клопотання про розгляд його рапорту від 23.08.2017, в якому він просив повідомити його про результати розгляду письмово (а.с.20).

Відповідач листом від 12.09.2017 №1903-р/124/20/02-2017 повідомив позивача, що 29.08.2017 відносно нього Прокуратурою Чернігівської області винесено повідомлення про підозру та наказом від 06.09.2017 № 1667 притягнуто до відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції. Також повідомлено, що рапорт від 23.08.2017 про надання чергової відпустки з 06.09.2017 уважно розглянуто керівництвом, проте у наданні відмовлено (а.с.21).

Вважаючи такі дії протиправними, а наказ таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зважає на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про національну поліцію".

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Статтею 18 Закону України "Про національну поліцію" визначено обв'язки поліцейських.

Зокрема, поліцейський зобов'язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва. Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов'язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч.1 та ч.2 ст.19 Закону України "Про Національну поліцію").

Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV затверджено Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут), дія якого, відповідно до Закону України від 23.12.2015 № 901-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію"", поширюється на поліцейських.

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно ст.2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (ст.5 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ст.7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Так, відповідно до ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 №230, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за №541/23073 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України.

Згідно п.2.1 вказаної Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Відповідно до п.2.5 Інструкції підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, підставою для проведення службового розслідування відносно позивача та винесення відповідного наказу про призначення службового розслідування від 07.08.2017 № 1297 (п.2.6 Інструкції), стала отримана відповідачем інформація про те, що 07.08.2017 працівниками УСБУ в Чернігівській області, прокуратури Чернігівської області та Чернігівського управління ДВБ Національної поліції України у рамках кримінального провадження від 04.07.2017 ЄРДР № 0000163 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, проведено обшук у службовому кабінеті № 6 Носівського ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області (начальника сектору превенції).

Порядок призначення службового розслідування детально наведений у розділі 3 Інструкції, де вказано, що начальники ГУМВС, УМВС мають право призначати службові розслідування стосовно осіб РНС тих органів чи підрозділів внутрішніх справ, діяльність яких вони координують або контролюють. Інші службові особи мають право в разі потреби звертатися за підпорядкованістю до наділеного відповідними повноваженнями начальника з клопотанням про призначення службового розслідування.

Службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії.

Проведення службового розслідування доручається працівникам підрозділів внутрішньої безпеки, інспекції з особового складу підрозділів кадрового забезпечення, а якщо такі підрозділи не передбачені штатним розписом, уповноважені на те начальники доручають проведення службових розслідувань найбільш досвідченим працівникам, здатним усебічно вивчити обставини, що стали підставою для призначення службового розслідування, та зробити об'єктивні висновки.

Відповідно до п.5.1 Інструкції службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. Початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення (п.5.2).

Як встановлено п.5.4 Інструкції якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома особи РНС, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

Особа РНС, стосовно якої проводилось службове розслідування, має право оскаржити рішення щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення у порядку, визначеному законодавством України.

Вимоги щодо оформлення висновку службового розслідування встановлені у розділі 8 Інструкції.

Так, зокрема, підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

У вступній частині висновку службового розслідування викладаються: посада, звання, прізвище, ініціали службової особи (осіб), яка (і) проводила (и) службове розслідування, підстави для проведення службового розслідування.

В описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла (и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Також в описовій частині зазначаються відомості про залучення фахівців та дані про них, висвітлюються подані ними результати.

У резолютивній частині висновку службового розслідування виконавцем (комісією) зазначаються: підтвердилися чи спростовуються відомості, які стали підставою для його призначення; пропозиції щодо закінчення службового розслідування, застосування до осіб РНС конкретних заохочень або дисциплінарних стягнень, кваліфікації отриманих тілесних ушкоджень, обставин загибелі (смерті) осіб РНС, списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про направлення матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

У разі відсутності в начальника, який призначив службове розслідування, повноважень щодо накладення дисциплінарного стягнення в резолютивній частині висновку повинно міститися клопотання до старшого прямого начальника, який наділений відповідним правом, про накладення на особу РНС того чи іншого виду дисциплінарного стягнення.

Із затвердженим висновком службового розслідування за рішенням начальника, який призначив службове розслідування, повинен бути ознайомлений начальник органу (підрозділу) внутрішніх справ, де проходить службу працівник, стосовно якого воно проводилося.

Висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування, або вищим прямим начальником.

Після затвердження висновку службового розслідування його оригінал та матеріали службового розслідування, а також наказ про накладення дисциплінарного стягнення (за наявності) передаються до канцелярії (секретаріату) підрозділу, де проходить службу виконавець, що проводив службове розслідування.

У випадку проведення службового розслідування комісією оригінали матеріалів зберігаються в канцелярії (секретаріаті) підрозділу - основного виконавця, який визначається начальником, що призначив службове розслідування.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідачем дотримано строки та порядок проведення службового розслідування, а висновок службового розслідування відповідає вимогам, встановленим розділом 8 Інструкції.

Так, на виконання вимог п.5.4 Інструкції, ГУНП в Чернігівській області було прийнято оскаржуваний наказ від 06.09.2017 № 1667 та притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.

Статтею 12 Закону України "Про національну поліцію" визначено види дисциплінарних стягнень, до яких належать: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

У відповідності до ст.14 Закону України "Про національну поліцію" про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Суд зазначає, що проведеним службовим розслідуванням було встановлено, що сержант поліції ОСОБА_1 при виявленні адміністративного правопорушення не вжив заходів щодо його документування, чим порушив вимоги ст.ст.1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, поширеного на поліцейських Законом України № 901-VIII, ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", Присяги працівника поліції, а також вимоги п.5 розділу II Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1377, та п.1 розділу II правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 (зареєстровано Міністерством юстиції 06.12.2016).

Так, п.5 розділу II Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1377, передбачено, що посадова особа органу поліції при виявленні чи отриманні інформації про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію негайно повідомляє про це чергову частину органу поліції.

Відповідно до ст.37 Закону України "Про запобігання корупції", Закону України "Про Національну поліцію", з метою формування в поліцейських почуття відповідальності стосовно дотримання професійно-етичних норм поведінки під час виконання службових обов'язків, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.12.2016 за № 1576/29706, затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила).

Відповідно до п.1 Розділу І Правил встановлено, що вони поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов'язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Згідно із п.1 Розділу ІІ Правил під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен, зокрема, поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.

З наведеного слідує, що при проходженні служби в поліції особи рядового та начальницького складу мають дотримуватися Присяги на вірність Українському народові, згідно з якими працівники поліції повинні додержуватись норм професійної етики, з гідністю і честю поводити себе поза службою, бути прикладом у додержанні громадського порядку, утримувати інших від порушень правопорядку, виконувати накази начальників та інше.

Отже, на противагу помилкових міркувань позивача щодо звільнення на підставі відкритого кримінального провадження, суд наголошує, що проведеним службовим розслідуванням було встановлено, що сержант поліції ОСОБА_1 при виявленні адміністративного правопорушення не вжив заходів щодо його документування, чим порушив вимоги ст.ст.1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, поширеного на поліцейських Законом України № 901-VIII, ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", Присяги працівника поліції, а також вимоги п.5 розділу II Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1377, та п.1 розділу II правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179.

А тому, суд погоджується з позицією відповідача та вважає, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення було проведено у відповідності до норм чинного законодавства, яке регулює порядок проходження служби поліцейськими, а видання наказу ГУНП в Чернігівській області здійснено у встановленому законодавством порядку, у спосіб та в межах наданих повноважень.

Відповідно, у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним і скасування наказу ГУНП в Чернігівській області від 06.09.2017 № 1667 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення необхідно відмовити.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльність ГУНП в Чернігівській області щодо ненадання ОСОБА_1 щорічної основної відпустки за рапортом від 23.08.2017 з 06.09.2017, суд зазначає, що рапорт (з клопотанням) позивача розглянуто керівництвом та останнім надано відповідь про відмову у його задоволенні (а.с.21), яка обґрунтована винесенням відносно нього Прокуратурою Чернігівської області повідомлення про підозру та притягнення його до відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції. Крім того, на момент подання рапорту, як встановлено судом та сторонами не заперечується, стосовно позивача проводилось службове розслідування. Тобто, надання позивачу відпуски до завершення службового розслідування, на думку суду, унеможливило би його вчасне проведення, що мало б також наслідком порушення прав позивача, як то надання письмових пояснень, ознайомлення з матеріалами службового розслідування тощо. Крім того, позивач з 12.09.2017 перебував на лікуванні (а.с.15), про що також зазначено в листі-відповіді як підставу для виклику до управління кадрового забезпечення ГУНП в Чернігівській області. Також, встановлено факт обізнаності позивача про винесення Прокуратурою Чернігівської області 29.08.2017 відносно нього повідомлення про підозру (а.с.48), та встановлено, що зазначене повідомлення про підозру направлене відповідачу листом від 06.09.2017 №17-163вих17 з додатками на 20 арк., у відповідь на запит від 21.08.2017 № 2801/124/20/02-2017 (а.с.46). Враховуючи викладене, суд не вбачає у діях відповідача протиправної бездіяльності, а тому позовні вимоги в цій частині також задоволенню не підлягають.

В свою чергу позовна вимога про зобов'язання ГУНП в Чернігівській області надати ОСОБА_1 щорічну чергову відпустку з дня набрання законної сили рішенням у даній справі, задоволенню також не підлягає, оскільки є похідною.

Відповідно до приписів ст.11 та ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно із ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. У відповідності до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, оскільки відповідачем належним чином доведено правомірність своїх дій, а обставини, на які посилається відповідач знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії та визнання протиправним і скасування наказу в частині, - належить відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Житняк