Справа № 804/3712/17
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2017 р. Справа № 804/3712/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
при секретарі Скупейко І.М.
представника позивача ОСОБА_1
представника третьої особи ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі адміністративну справу за позовом Дніпропетровської обласної ради до Державного реєстратора ОСОБА_3, Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, треті особи: Дніпропетровська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, Комунальне підприємство Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації», Головне управління державної санітарно-епідеміологічної служби у Дніпропетровській області, Державна санітарно-епідеміологічна служба України про визнання незаконними дій, -
09 червня 2017 р. Дніпропетровська обласна рада (далі позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора ОСОБА_3, Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області (далі відповідачі), треті особи: Дніпропетровська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, Комунальне підприємство Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації», Головне управління державної санітарно-епідеміологічної служби у Дніпропетровській області, Державна санітарно-епідеміологічна служба України з вимогами про:
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі. В обґрунтування заявлених вимог зазначив наступне. Власником зазначеного в позові майна є Дніпропетровська обласна рада. Зі звернення адвоката ОСОБА_4 до Дніпропетровської обласної ради від 02.03.2017 р. № 2017-108 позивачу стало відомо про порушення, допущене державним реєстратором. Так, було встановлено, що без дозволу власника майна позивача, право власності на зазначене в позовній заяві майно зареєстровано за державою в особі Державної санітарно-епідеміологічної служби України. Вказане є грубим порушенням прав територіальної громади міста Дніпра, оскільки це майно є не державною, а комунальною власністю, що підтверджується належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи. В звязку з зазначеним, дії державного реєстратора щодо реєстрації майна, яке перебуває в комунальній власності, за державою є протиправними.
Представник третьої особи - Комунального підприємства Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації», в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Повністю підтримала пояснення представника позивача.
Відповідач - державний реєстратор ОСОБА_3, в судове засідання не зявилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Надала клопотання про розгляд справи за її відсутності. В письмових запереченнях в обґрунтування своєї позиції зазначила наступне. На момент здійснення реєстраційних дій відповідачу не було відомо про те, що майно належить територіальній громаді. За наявності правових підстав, проти задоволення позову не заперечувала.
Представник відповідача - Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Представники третіх осіб - Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Головного управління державної санітарно-епідеміологічної служби у Дніпропетровській області, Державної санітарно-епідеміологічної служби України в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи треті особи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
В письмових поясненнях представник Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області зазначив про необґрунтованість доводів позивача, наведених в позові, та про пропущення строку звернення до суду. Просив суд в задоволенні позову відмовити, або залишити позовну заяву без розгляду.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, суд приходить до наступного висновку.
Постановою Кабінету Міністрів України № 311 від 05.11.1991 р. «Про розмежування державного майна України між загальною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю затверджено Перелік державного майна України, що передається до власності адміністративно-територіальних одиниці (комунальної власності).
Відповідно до вказаного Переліку у комунальну власність передаються багатопрофільні та спеціалізовані лікарні для дорослих і дітей, пологові будинки, госпіталі для інвалідів Вітчизняної війни, диспансери, поліклініки, санаторії для лікування дорослих і підлітків, хворих на туберкульоз, дитячі спеціалізовані санаторії, станції переливання крові, станції швидкої та невідкладної медичної допомоги, будинки дитини, санітарно-епідеміологічні, дезинфекційні станції, бюро судово-медичної експертизи та патолого-анатомічні бюро, центри "Здоров'я", аптечні склади, магазини аптечні та оптики, будинки-інтернати для престарілих та інвалідів, бальнео- і грязелікарні, молочні кухні, лікарняні амбулаторії, фельдшерсько-акушерські пункти, медичні бібліотеки, медичні училища, інші місцеві підприємства, організації та установи, крім тих, що перебувають у відомчому підпорядкуванні.
11.03.1993 р. Дніпропетровською обласною радою народних депутатів прийнято рішення № 208-13/ХХІ «Про перелік майна обласної комунальної власності».
Вказаним рішенням затверджено Перелік обєктів комунальної власності обласної Ради народних депутатів.
Згідно до вказаного Переліку до комунальної власності належить Дніпропетровська районна санітарно-епідеміологічна станція.
11.01.2002 р. Дніпропетровською обласною радою прийнято рішення № 512-20/ХХІІІ «Про інвентаризацію майна, яке належить до спільної власності територіальних громад області та ефективність його використання».
Наведеним рішенням затверджено Перелік обєктів, які належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області.
В подальшому в Перелік вносились зміни та доповнення.
Відповідно вказаного переліку, до комунального майна належить Дніпропетровська районна санітарно-епідеміологічна станція за адресою: Дніпропетровський район, с. Ювілейне, вул. Фрунзе, 3.
Наказом Міністерства охорони здоровя України № 47 від 22.01.2013 р. «Про передачу майна до сфери управління Держсанепідемсліжби України» передано цілісні майнові комплекси державних закладів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління МОЗ України, які ліквідуються згідно з наказом Міністерства охорони здоровя України від 21.09.2012 р. № 176-о із сфери управління МОЗ України до сфери управління Держсанепідемслужби України.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV від 01.07.2004 р. державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 9 вказаного Закону України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми
правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.
Згідно до п. 8-1 ч. 2 ст. 9 вказаного Закону України під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобовязані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.
Відповідно до п. 12 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 22.06.2011 р. № 703 (чинного на момент виникнення правовідносин) під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями.
Частиною 1 ст. 15 Закону № 1952-ІV передбачено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;
2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;
3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;
4) внесення записів до Державного реєстру прав;
5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;
6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.
Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР від 21.05.1997 р. виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються такі питання: вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників.
Згідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Згідно до ч. 3 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Оцінюючи усі докази, надані суду, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
При цьому, відповідно до Переліку державного майна України, що передається до власності адміністративно-територіальних одиниці (комунальної власності), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 311 від 05.11.1991 р., рішення Дніпропетровської обласної ради № 208-13/ХХІ від 11.03.1993 р. «Про перелік майна обласної комунальної власності», рішення Дніпропетровської обласної ради № 512-20/ХХІІІ від 11.01.2002 р. «Про інвентаризацію майна, яке належить до спільної власності територіальних громад області та ефективність його використання» обєкт нерухомого майна Дніпропетровська районна санітарно-епідеміологічна станція за адресою: Дніпропетровський район, с. Ювілейне, вул. Фрунзе, 3 є комунальним майном та належить до спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області.
Таким чином, позивачем доведено, що обєкт нерухомого майна Дніпропетровська районна санітарно-епідеміологічна станція за адресою: Дніпропетровський район, с. Ювілейне, вул. Фрунзе, 3 є комунальним майном та перейшов у власність територіальних громад Дніпропетровської області до 06.11.2013 р. здійснення державної реєстрації права власності на вказаний обєкт нерухомого майна за державою в особі Державної санітарно-епідеміологічної служби України.
Наказ Міністерства охорони здоровя України № 47 від 22.01.2013 р. «Про передачу майна до сфери управління Держсанепідемсліжби України» як підстава для реєстрації права власності на обєкт нерухомого майна за Державною санітарно-епідеміологічною службою України не приймається судом до уваги. В наведеному наказі зазначено про передачу майна саме до сфери управління, а не у власність Держсанепідемслужби України.
Відповідно до ч.ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачами не надано доказів вчинення дій, спрямованих на встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, а саме, визначення власника майна.
Не надано відповідачами також доказів виконання положень п. 8-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), а саме, направлення запитів до органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо інформації, необхідної для реєстрації прав, стосовно відомостей про власника, правонабувача нерухомого майна.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави вважати, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації. (Вказана позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду України від 29 вересня 2015 року у справі №21-760а15).
Однак, матеріали справи не містять підтверджень з'ясування державним реєстратором обставин щодо дійсного власника майна та наявності згоди такого власника на реєстрацію обєкта нерухомості за іншою особою.
Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР від 21.05.1997 р. виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються такі питання: вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників.
Матеріали справи не містять доказів надання Дніпропетровською обласною радою згоди на реєстрацію обєкта комунальної власності за Державною санітарно-епідеміологічною службою України.
Доводи Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо пропуску позивачем строку звернення до суду не враховуються судом. Відповідачами та іншими сторонами по справі не надано підтверджень повідомлення Дніпропетровської обласної ради про проведення реєстраційних дій стосовно обєкта нерухомого майна, вказаного в позові, або інших доказів, з яких можливо було б встановити факт пропуски строку звернення до суду.
Враховуючи викладене, позовні вимоги Дніпропетровської обласної ради є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, тому судові витрати в розмірі 1 600,00 грн. підлягають стягненню на користь Дніпропетровської обласної ради з Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 9, 11, 17, 69-72, 86, 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Дніпропетровської обласної ради до Державного реєстратора ОСОБА_3, Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, треті особи: Дніпропетровська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, Комунальне підприємство Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації», Головне управління державної санітарно-епідеміологічної служби у Дніпропетровській області, Державна санітарно-епідеміологічна служба України про визнання незаконними дій задовольнити в повному обсязі.
Судові витрати в розмірі 1 600,00 грн. стягнути на користь Дніпропетровської обласної ради з Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області за рахунок його бюджетних асигнувань.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова виготовлена у повному обсязі 09.10.2017 р.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 09.10.2017р. З оригіналом згідно СуддяОСОБА_6 ОСОБА_6 ОСОБА_6