Справа № 803/992/17
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/9846/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Яворського І. О.;

за участю секретаря судового засідання - Торкот Д. О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

07 серпня 2017 року Волинським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С. В. про закінчення виконавчого провадження від 22 серпня 2016 року ВП № 49890829 (з урахуванням ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2017 року про заміну відповідача в адміністративній справі на належного - Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України).

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що постанова про закінчення виконавчого провадження № 49890829 з виконання рішення Європейського суду з прав людини № 64511/2 від 19 листопада 2015 року у справі «Щічка та інші проти України» винесена державним виконавцем неправомірно, оскільки рішення Європейського суду з прав людини виконано лише частково, а вимогами Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено можливість закінчення виконавчого провадження у зв'язку з частковим виконанням виконавчого документа.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка С.В. про закінчення виконавчого провадження від 22 серпня 2016 року № 49890829.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем - Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Також зазначено, що рішення суду було виконане в повному обсязі, оскільки в ході виконання зазначеного рішення суду на користь ОСОБА_1 платіжним дорученням Міністерства юстиції України № 1257 від 02 березня 2016 року перераховано на користь стягувача кошти у розмірі 29447,06 грн. (еквівалент 1000 євро) та платіжним дорученням № 3084 від 09 серпня 2016 року перераховано заборгованість за рішенням суду в розмірі 58024,23 грн.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що 22 серпня 2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С.В. на підставі вимог пункту 8 частини першої статті 49 та статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, в якій зазначено, що рішення суду виконано фактично у повному обсязі згідно з виконавчим документом. Грошові кошти перераховані стягувачу платіжним дорученням Міністерства юстиції України № 1257 від 02 березня 2016 року у розмірі 29447,06 грн. (еквівалент 1000 євро) та платіжним дорученням Міністерства юстиції України № 3084 від 09 серпня 2016 року перерахована заборгованість за рішенням національного суду у розмірі 58024,23 грн. (а. с. 63-64).

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлено, що 20 січня 2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49890829, з виконання рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19 листопада 2012 року, за яким: Уряд визнає надмірну тривалість виконання рішень національних судів зазначених у додатку до цієї декларації; Уряд готовий виконувати рішення національних судів, зазначених у додатку, які ще підлягають виконанню, а також сплатити кожному заявнику 1000 євро; сума у розмірі 1000 євро є відшкодуванням будь-якої матеріальної та моральної шкоди, а також судових та інших витрат, буде конвертована в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу. Держава виплатить вищезазначені кошти і виконає рішення національних судів, які ще підлягають виконанню, протягом трьох місяців з дати повідомлення про ухвалення судом рішення відповідно до пункту 1 статті 37 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У випадку несплати цих сум і невиконання рішень національних судів протягом зазначеного тримісячного строку Уряд зобов'язується сплатити пеню за період з моменту спливу тримісячного строку і до моменту остаточного розрахунку у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в цей період, до якої має бути додано три відсоткові пункти; ці виплати та виконання зазначених рішень національних судів становитимуть остаточне виконання цих справ (а. с. 47-48).

З листа Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини № 567/13987-0-30-15 від 04 січня 2016 року вбачається, що 22 грудня 2015 року від Європейського суду з прав людини надійшло повідомлення про ухвалення ним рішення у справі «Юрій Щічка проти України та 572 інші заяви». Протягом трьох місяців від зазначеної дати рішення має бути виконано (а. с. 44).

22 лютого 2016 року на адресу Департаменту ДВС МЮ України за вх. № Ш-4703 надійшов лист ОСОБА_1 щодо надання переліку документів, необхідних для виконання рішення Європейського суду з прав людини (а. с. 50).

05 серпня 2016 року старшим державним виконавцем винесено вимогу № 610/23 Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Міністерства юстиції України, якою зобов'язано в 10 денний термін провести дії спрямовані на виконання рішення № 64511/12, видане 19 листопада 2015 року Європейським судом з прав людини у справі «Юрій Олексійович Щічка проти України» та в зв'язку з тим, що рішення національного суду боржником самостійно не виконано, необхідно сплатити ОСОБА_1 заборгованість по виконанню рішення національного суду в розмірі 58024,23 грн. та 1000 євро справедливої сатисфакції, яка досі є непогашеною, згідно документів, що раніше надавались. (а. с. 60-61).

Встановлено, що платіжним дорученням № 1257 від 02 березня 2016 року ОСОБА_1 перераховано кошти в розмірі 29447,06 грн. (призначення платежу 3601170; 2800, виконання рішення Єврос.64511/12 від 19 листопада 2015 року, гривневий еквівалент 1000 євро), яка проведена Державною казначейською службою України 03 березня 2016 року (а. с. 74).

Платіжним дорученням № 3084 від 09 серпня 2016 року позивачу перераховано грошові кошти в розмірі 58024,23 грн. (призначення платежу 3601170; 2800, виконання рішення Єврос.64511/12 від 19 листопада 2015 року, борг рішення Любешівського районного суду від 20 липня 2010 року), яка проведена Державною казначейською службою України 09 серпня 2016 року, тоді як граничний термін виконання був - 23 березня 2016 року (а. с. 74).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають виконанню, зокрема, рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України.

Згідно преамбули до Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» цей Закон регулює відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів, до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; і створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України.

Рішення є обов'язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. Порядок виконання Рішення визначається цим Законом, Законом України «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом (Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Згідно із пунктом "б" частини першої статті 7 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» протягом десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України. Автентичність перекладу засвідчується Органом представництва.

Виплата стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні (частина перша статті 8 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У разі порушення строку, зазначеного в частині першій статті 8 зазначеного Закону, на суму відшкодування нараховується пеня відповідно до Рішення.

Частинами четвертою, п'ятою статті 8 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом 10 днів від дня надходження зазначених у частині третій цієї статті документів здійснює списання на вказаний стягувачем банківський рахунок, а в разі його відсутності - на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів з відповідної бюджетної програми Державного бюджету України. Порядок збереження коштів на депозитному рахунку державної виконавчої служби визначається Законом України «Про виконавче провадження».

Підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, резолютивній частині остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, у рішенні Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, у рішенні Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження.

Встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19 листопада 2015 року у справі у справі «Щічка та інші проти України» виконано частково, оскільки заборгованість за рішенням національного суду (постанова Любешівського районного суду Волинської області від 20.07.2010) про визнання права на пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачена у повному обсязі в сумі 58024,23 грн., однак з порушенням трьохмісячного строку з дати повідомлення про ухвалення Європейським судом з прав людини рішення - 22 грудня 2015 року.

Відповідно до виконавчого документу (рішення Європейського суду з прав людини від 19 листопада 2015 року № 64511/12) у випадку несплати цих сум і невиконання рішень національних судів протягом зазначеного тримісячного строку Уряд зобов'язується сплатити пеню за період з моменту спливу тримісячного строку і до моменту остаточного розрахунку у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в цей період, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

Також встановлено, що з моменту спливу трьохмісячного терміну до остаточного розрахунку Урядом не нараховано та не сплачено позивачу пеню.

Так, 09 серпня 2016 року Міністерством юстиції України до Державної казначейської служби України передано платіжне доручення № 3084 про нарахування на користь ОСОБА_1 58024,23 грн. (призначення платежу 3601170; 2800, виконання рішення Єврос.64511/12 від 19 листопада 2015 року, борг за рішенням Любешівського районного суду від 20.07.2010), тоді як граничний термін виконання був 23 березня 2016 року.

Будь-яких доказів щодо виплати позивачу пені, в зв'язку з порушенням трьохмісячного строку виконання рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19 листопада 2015 року у справі у справі «Щічка та інші проти України» відповідачем надано не було.

Відповідно до вимог пункту 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відтак, оскільки при розгляді справи встановлено неповне виконання рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19 листопада 2015 року у справі «Юрій Щічка проти України та 572 інші заяви», тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав у старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Сіренка С.В. для прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження.

З огляду на фактичні обставини справи, колегія суддів констатує, що постанова старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С. В. про закінчення виконавчого провадження від 22 серпня 2016 року ВП № 49890829 - не відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України та вірно скасована судом першої інстанції.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 41, 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2017 року в справі № 803/992/117 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
І. О. Яворський
Повний текст судового рішення виготовлено 13 листопада 2017 року.