Справа № 336/5752/17
Суддя: Зарютін П. В.
Дата ухвалення: 2017-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАІНИ
336/5752/17
2-а/336/515/17
10 листопада 2017 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Зарютіна П.В.,
при секретарі Чернишовій І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
Заявник звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що він є особою, якій встановлено статус інваліда війни 3 групи 22.01.2013 року внаслідок поранення і захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, в країнах де велись бойові дії.
Згідно витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії МОУ від 01.10.2012 року у позивача підтверджено гіпертоничну хворобу 2 ступеню, ішемчну хворобу серця, сечокаміну хворобу, пов`зані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
02.06.2017 року позивач звернувся до Шевченківського районного військового комісаріату м. Запоріжжя із заявою про направлення особистих документів до МОУ для прийняття рішення, щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
01.09.2017 року згідно витягу з протоколу засідання комісії позивачу було повернуто документи на підставі того, що він був звільнений з військової служби до набуття чинності ЗУ від 03.11.2006 року № 328-V, яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність встановлена до 01.01.2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно із абзацом 2 пунктом 2 Постанови КМУ № 975 одноразова грошова допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно до пунтку 2 Постанови КМУ № 499 призначення і виплата одноразової грошової допомги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобовязаних і резервистів, призваних на навчальні та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що стались після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно Порядку, затвердженого цією Постановою, тобто набуття права на отримання одноразової грошової допомоги є дата встановлення інвалідності, 3 групу інвалідності безстроково з причин захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, позивачу встановлено 22 січня 2013 року, тому порядок і розмір його одноразової грошової допомоги визначає Порядок, затверджений постановою КМУ від 28.05.2008 року № 499.
На підставі викладеного позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності 3 групи внаслідок захворювання, отриманого під час виконання обов`язків військової служби, відповідно до Постанови КМУ № 499 від 28.05.2008 року, зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, у зв`язку із настанням 3 групи інвалідності внаслідок захворювання, отриманого під час виконанням обов`язків військової служби, відповідно до Постанови КМУ № 499 від 28.05.2008 року, у розмірі 27-місячного грошового забезпечення на момент звільнення з військової служби, та стягнути на користь позивача з відповідача судові витрати.
У судове засідання сторона відповідача не явилася. Суд визнав неявку сторони відповідача такою, що відбулася без поважних на те причин, через що не знайшов достатніх підстав для відкладення справи розглядом чи оголошення перерви.
В силу ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
У відповідності до ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України суд розглядає справу в порядку письмового провадження.
Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.
З матеріалів справи встановлено, що 22 січня 2013 року позивачу була встановлена ІІІ група інвалідності безстроково, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країні, де велись бойові дії, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії 10 ААБ № 480303 від 22 січня 2013 року.
29 листопада 2016 року при повторному огляді позивачу було безстроково встановлено ІІІ групу інвалідності, у зв`язку із пораненням, контузією та захворюванням, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країні, де велись бойові дії, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ № 0672446 від 29 листопада 2016 року та витягом з протоколу засідання ВЛК № 181 від 01.10.2012 року.
Позивач звернувся до відповідача і з заявою про направлення особистих документів до Міністерства оборони України для прийняття рішення, щодо виплати одноразової грошової допомоги.
Витягом з протоколу комісії Міністерства оборони України № 91 від 1 вересня 2017 року позивачу було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.
Згідно з частиною 5 статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі в Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.
Військовослужбовцям у зв`язку із особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закону), згідно частини 1 статті 16 якого в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога) - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим законом мають право на її отримання.
Згідно частини 2 статті 16 Закону у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (далі - Порядок № 499).
Згідно пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 особам, які до набрання чинності Порядком № 975 мали право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Зазначений Порядок № 975 визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги, згідно якому днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є в разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена в довідці МСЕК.
Зважаючи на те, що позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності 22 січня 2013 року, то до спірних правовідносин слід застосувати Порядок №499, оскільки інших відмінних чітких визначень щодо дати встановлення групи інвалідності законодавець не передбачив.
Згідно з ч.2 статті 16 Закону та підпункту 2 пункту 2 Порядку № 499 одноразова грошова допомога призначається та виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, в розмірі 27-місячного грошового забезпечення - в разі встановлення інвалідності ІІІ групи.
У абзаці 2 пункту 2 Порядку № 499 визначено що, одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, а у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової службиінвалідам ІІІ групи у розмірі 27-місячного грошового забезпечення.
Виходячи з буквального тлумачення вищенаведеної норми, суд вважає, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження та у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби.
Аналогічні висновки щодо подібних правовідносин містяться у постанові Верховного суду України від 18.11.2014 року у справі №21-446а14, які в силу приписів ст.244-2 КАС України повинні враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Оскільки позивачу встановлено інвалідність ІІІ групи після звільнення з військової служби але внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби, суд погоджується з тим, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, при цьому права громадян не можуть бути скасовані.
Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 КАС України.
Згідно частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень дії якого оскаржуються не довів, що діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому суд прийшов до висновку щодо задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо не призначення позивачу одноразової грошової допомоги та зобов`язання призначити допомогу відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 та Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною першою статті 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 87 КАС України витрати на правову допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частиною першою статті 90 КАС України витрати, пов`язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.
Враховуючи викладене, фактично понесені стороною, на користь якої ухвалено судове рішення в адміністративній справі, витрати на правову допомогу у такій справі підлягають компенсації за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на підставі рішення суду.
Відповідно до частини другої статті 16 КАС України для надання правової допомоги при вирішенні справ у судах в Україні діє адвокатура.
Згідно з абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Відповідно до частини четвертої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Зі змісту статті 30 вказаного Закону вбачається, що за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги адвокат отримує від клієнта гонорар у вигляді винагороди у формі фіксованого розміру або погодинної оплати, порядок обчислення, підстави для зміни розміру, порядок сплати та інші умови якої визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Враховуючи викладене, договір про надання правової допомоги є документом, який підтверджує домовленість між клієнтом та адвокатом щодо надання останнім послуг зі здійснення захисту, представництва тощо в обмін на визначений у такому договорі гонорар (фіксований розмір або погодинна оплата).
В свою чергу, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
З наданих до суду документів не вбачається вчинення адвокатом Клопковим С.М. жодних процесуальних дій під час супроводження даної справи.
Витрати за ознайомлення адвоката з матеріалами справи, на думку суду, не можна віднести до витрат на правову допомогу, які пов`язанні саме з розглядом цієї справи, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що адвокат витрачав час на ознайомлення з матеріалами даної адміністративної справи, окрім того визначений у розрахунку час на ознайомлення - 1 година, нічим не обґрунтований та не підтверджений.
Також, згідно матеріалів справи адвокат не приймав учать у судовому засіданні.
За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення на його користь витрат на правову допомогу є безпідставними та не підтверджені належними доказами, а тому задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 6, 9-12, 41, 99, 100, 158, 160-163, 167 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо не призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку із настанням ІІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, отриманого під час виконання обов`язків військової служби при перебування в країні, де велись бойові дії, відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» та Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв`язку із настанням ІІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, отриманого під час виконання обов`язків військової служби при перебування в країні, де велись бойові дії, відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» та Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 27-місячного грошового забезпечення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Міністерства оборони України на користь державного бюджету Шевченківського району м. Запоріжжя судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн.
Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя П.В. Зарютін

10.11.17