Справа № 817/1260/17
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року 08 год. 40 хв. РівнеСправа № 817/1260/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Єрмошкіної Л.І.; представника позивача не прибув; представника відповідача 1 не прибув; представника відповідача 2 не прибув; представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_1 - не прибув; розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора Реєстраційної служби Рівненського районного управління юстиції Рівненської області ОСОБА_3, Рівненської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_2 (далі іменується позивач) до Державного реєстратора Реєстраційної служби Рівненського районного управління юстиції Рівненської області ОСОБА_3 (далі іменується відповідач 1) та Рівненської районної державної адміністрації (далі іменується відповідач 2), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Рівненського районного управління юстиції Рівненської області ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 14813102 від 30.07.2014, відповідно до якого внесено запис до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на садибний житловий будинок, розташований за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с. Верхівськ, вул. Пересопницька, 38, за ОСОБА_1.

У позовній заяві позивач вказав, що при оформленні спадщини, отриманої після смерті матері ОСОБА_4, ОСОБА_2 дізналася, що 30.07.2014 державним реєстратором Реєстраційної служби Рівненського районного управління юстиції Рівненської області ОСОБА_3 прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на садибний житловий будинок за ОСОБА_1. Підставою виникнення права власності стало рішення третейського суду при Рівненській товарній біржі, прийняте 25.03.2008 у справі №15-2008 про визнання договору дарування житлового будинку, укладеного між ОСОБА_4П та ОСОБА_1, дійсним. При цьому позивач зазначає, що державна реєстрація проведена з порушенням законодавства, а саме реєстрація права власності на нерухоме майно на підставі рішення третейського суду повинна відбуватися відповідно до виконавчого документа, виданого компетентним судом. Однак, спірне рішення державного реєстратора прийнято без виконавчого документа, виданого на виконання рішення третейського суду. Таким чином, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги та визнати протиправним та скасувати оскаржуване рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Рівненського районного управління юстиції Рівненської області ОСОБА_3

Позивач у судове засідання не з'явився, його представник подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач 1 - Державний реєстратор Реєстраційної служби Рівненського районного управління юстиції Рівненської області ОСОБА_3, належним чином повідомлений про місце, дату та час судового розгляду справи, у судове засідання 06.11.2017 не зявився.

Відповідач 2 Рівненська районна державна адміністрація Рівненської області, належним чином повідомлений про місце, дату та час судового розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав відзив на позовну заяву, де вказав, що пояснення по суті спору надати не може, оскільки державний реєстратор Реєстраційної служби Рівненського районного управління юстиції Рівненської області ОСОБА_3 не перебуває на даний час у трудових відносинах з Рівненською районною державною адміністрацією.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_1, належним чином повідомлена про місце, дату та час судового розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, будь-яких заяв чи клопотань до суду не подала.

Керуючись приписами частини 4 статті 128 КАС України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, зміст та обсяг яких достатній для вирішення спору по суті.

На підставі частини 6 статті 12 та статті 41 КАС України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

07 березня 2015 року померла ОСОБА_4 мати ОСОБА_2, про що 09.03.2015 виконавчим комітетом Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області складено відповідний актовий запис №5 та видано свідоцтво про смерть серії І-ГЮ №168885.

15 травня 2015 року Рівненською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №314/2015 до майна ОСОБА_4, спадкоємцем якої за законом є її донька ОСОБА_2.

22 серпня 2017 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу ОСОБА_5 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями №38, що знаходиться по вулиці Пересопницька в с. Верхівськ, Рівненський район.

Відповідно до постанови приватного нотаріуса ОСОБА_2 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у звязку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно.

В результаті здійснення запиту позивача 21.08.2017 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 стало відомо про реєстрацію права власності на садибний житловий будинок за адресою: с. Верхівськ, вул. Пересопницька, будинок 38, за ОСОБА_1.

Реєстрація права власності здійснена на підставі рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Рівненського районного управління юстиції Рівненської області ОСОБА_3, індексний номер 14813102 від 30.07.2014.

Підставою виникнення права власності зазначено рішення постійно діючого третейського суду при Рівненській товарній біржі у справі №15-2008, виданого 25.03.2008.

Не погодившись з рішенням державного реєстратора, позивач звернулася до суду.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених субєктом владних повноважень в основу спірного рішення на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначає Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІV(в редакції на момент прийняття спірного рішення липень 2014 року) (далі Закон №1952-ІV).

Частиною першою статті 2 Закону №1952-ІV, передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону №1952-ІV визначено, що державний реєстратор, зокрема встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Частина перша статті 15 Закону №1952-ІV встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з частиною другою цієї статті передбачено, що перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону №1952-ІV, державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 24 Закону №1952-ІV, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Згідно частини другої статті 24 Закону №1952-ІV, за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Зміст наведених правових норм вказує, що за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор може прийняти одне із рішень: про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в державній реєстрації.

В свою чергу, рішення про державну реєстрацію прав приймається за умови подання заявником достатніх та належним чином оформлених документів, відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, а також підстав для відмови у державній реєстрації.

Судом встановлено, що 30.07.2014 ОСОБА_1 подала заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права власності до Реєстраційної служби Рівненського районного управління юстиції Рівненської області, одночасно долучивши, в тому числі рішення постійно діючого третейського суду при Рівненській товарній біржі від 25.03.2008 у справі №15-2008 (а.с.40-54).

Відповідно до вказаного рішення третейського суду договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями від 28.02.2008, що знаходиться за адресою: Рівненський район, с. Верхівськ, вул. Пересопницька, 38, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, визнано дійсним та таким, що не потребує нотаріального посвідчення.

30 липня 2017 року державним реєстратором Реєстраційної служби Рівненського районного управління юстиції Рівненської області ОСОБА_3 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 14813102 щодо проведення державної реєстрації права власності на садибний житловий будинок за адресою: с. Верхівськ, вул. Пересопницька, будинок 38, за ОСОБА_1 (а.с.64).

Підстава виникнення права власності: рішення постійно діючого третейського суду при Рівненській товарній біржі від 25.03.2008 №15-2008.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про третейські суди» від 11.05.2004 №1701-ІV (далі Закон №1701-ІV) (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин), третейський суд недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав (стаття 5 Закону №1701-ІV).

Сторони, які передали спір на вирішення третейського суду, зобов'язані добровільно виконати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень (частина перша статті 50 Закону №1701-ІV).

Виконання рішення третейського суду, якщо воно потребує вчинення дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх службовими особами, здійснюється за умови видачі компетентним судом виконавчого документа (частина третя статті 55 Закону №1701-ІV).

У випадку державної реєстрації прав власності на нерухоме майно на підставі рішення третейського суду, таке рішення третейського суду не може бути виконане лише сторонами спору, а потребує здійснення певних дій органу державної реєстрації прав.

Таким чином, для реєстрації прав власності на нерухоме майно на підставі рішення третейського суду, має надаватися виконавчий документ, виданий компетентним судом.

Крім того, суд зазначає, що 05.03.2009 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» № 1076-VI (набрав чинності 30.03.2009) (далі Закон №1076-VI), яким внесено зміни та доповнення до Господарського процесуального кодексу України, Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про третейські суди».

Законом внесено зміни та доповнення, зокрема, до статті 6 Закону України «Про третейські суди», яка встановлює підвідомчість справ третейським судам. Третейські суди в порядку, передбаченому Законом України «Про третейські суди», можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема: справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство (пункт 6); справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки (пункт 7); справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 8); справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 13).

Згідно з пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1076-VI, не підлягають примусовому виконанню рішення третейських судів, прийняті до набрання чинності Законом і не виконані на день набрання чинності Законом, у справах, які відповідно до Закону не підвідомчі третейським судам.

Отже, після 31 березня 2009 року не підлягають виконанню рішення третейських судів, прийняті до набрання чинності Законом і не виконані на день набрання чинності Законом, у справах, які відповідно до Закону не підвідомчі третейським судам.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Вищого адміністративного суду України в ухвалі від 26.02.2015 (справа № К/800/48552/14).

Таким чином, рішення постійно діючого третейського суду при Рівненській товарній біржі по справі №15-2008, яке прийнято 25.03.2008, і яке не виконане до 31.03.2009, не могло бути підставою для проведення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно.

Тому, рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Рівненського районного управління юстиції Рівненської області ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 14813102 від 30.07.2014, відповідно до якого внесено запис до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на садибний житловий будинок, розташований за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с. Верхівськ, вул. Пересопницька, 38, за ОСОБА_1, на підставі рішення постійно діючого третейського суду при Рівненській товарній біржі по справі №15-2008 від 25.03.2008, є протиправним і підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн.

При цьому суд зазначає, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» від 21.01.2015 №17 Державна реєстраційна служба була ліквідована, завдання і функції з реалізації державної політики з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень було покладено на Міністерство юстиції України.

26 листопада 2015 року прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за №834.

Таким чином, відповідно до вказаного закону організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) субєкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані субєкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Надання Реєстраційною службою Рівненського районного управління юстиції Рівненської області послуг з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, припинено. На даний час субєктом державної реєстрації та зберігачем реєстраційних справ, переданих Реєстраційною службою Рівненського районного управління юстиції Рівненської області, є Рівненська районна державна адміністрація, зокрема її відділ з питань державної реєстрації.

Тому, субєктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань якого підлягає присудження судових витрат, є саме Рівненська районна державна адміністрація Рівненської області.

Керуючись статтями 2, 4, 7 12, 14, 86, 158 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Рівненського районного управління юстиції Рівненської області ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 14813102 від 30.07.2014, відповідно до якого внесено запис до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на садибний житловий будинок, розташований за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с. Верхівськ, вул. Пересопницька, 38, за ОСОБА_1.

Присудити на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 (нуль) коп. за рахунок субєкта владних повноважень Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.М. Недашківська