Справа № 826/18651/16
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

14 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Кузьмишина О.М., Пилипенко О.Є.

Секретар судового засідання: Хаврат О.О.

За участі представників:

позивача: Крижевська Я.В.;

відповідача: Гаврик А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.06.17р. у справі №826/18651/16 за позовом Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична колегія «Алєксєєв, Боярчуков та Партнери» про стягнення заборгованості

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом про стягнення податкового боргу у сумі 25 776,70 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.06.17р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що за відповідачем обліковується заборгованість зі сплати самостійно узгодженого грошового зобов'язання з єдиного податку з юридичних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як зазначає податковий орган, станом на 11.11.16p. за відповідачем обліковується податковий борг з єдиного податку з юридичний осіб в сумі 25776,70 грн.

Такий борг виник у зв'язку з несплатою грошового зобов'язання з єдиного податку з юридичних осіб самостійно визначеного у податковій декларації з єдиного податку № від 28.04.16р. на суму 61 304,04 грн.; з 21.05.16р. (граничний термін сплати 20.05.16р.) вказана сума набула статусу податкового боргу.

Згідно з картками особових рахунків у відповідача обліковувалась переплата з єдиного податку в сумі 11 898,15 грн., а тому на дану суму зменшений податковий борг та відповідно борг склав 49 405,89 грн.

17.08.2016р. Відповідачем згідно платіжного доручення № 81 від 17.08.16р. було самостійно сплачено 34 500 грн.

У подальшому, у зв'язку з несплатою самостійно визначеного грошового зобов'язання з єдиного податку з юридичних осіб визначеного у податковій декларації з єдиного податку № від 19.07.16р. (граничний термін сплати 19.08.16р.) на суму 34 492,07 грн., податковий борг Товариства збільшився та склав 49 397,96 грн.

Відповідачем згідно платіжного доручення № 93 від 10.11.16р. було самостійно сплачено у сумі 24 250 грн.

Окрім того, податковим органом було нараховано пеню у сумі 628,74 грн.

Таким чином, на думку позивача, податковий борг Товариства складає 25 776,70 грн. (61 304,04 грн. - 11 898,15 грн. - 34 500 грн. + 34 492,07 грн. - 24 250 грн. + 628,74 грн.).

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача відсутня заборгованість зі сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з єдиного податку з юридичних осіб. Відповідачем вчасно подавались до установ банку платіжні доручення, втім з вини банку такі перекази здійснені не були.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

За змістом статей 37, 38 Податкового кодексу України податковий обов'язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов'язують сплату ним податку та припиняється, зокрема, у зв'язку з його виконанням шляхом сплати в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, набуває статусу податкового боргу у розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті Податкового кодексу України.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Юридична колегія «Алєксєєв, Боярчуков та Партнери» у І кварталі 2016 року перебувало на спрощеній системі оподаткування (платник єдиного податку третьої групи).

Відповідно до п. 293.3 ст. 293 Податкового кодексу України, платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

Згідно п.п.49.18.2 п.49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Таким чином, для ТОВ «Юридична колегія «Алєксєєв, Боярчуков та Партнери» граничний термін подання податкової декларації платника єдиного податку третьої групи за І квартал 2016 року припадав на 10 травня 2016 року.

За даними податкової декларації платника єдиного податку третьої групи за 1 квартал 2016 року поданої відповідачем 28.04.16р., сума єдиного податку до сплати за податковий (звітний) період складала 61 304,04 грн.

Пунктом 295.3 ст. 295 Податкового кодексу України передбачено, що платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Таким чином, граничний термін сплати єдиного податку за І квартал 2016 року припадав на 20 травня 2016 року.

У свою чергу, як свідчать обставини справи, 17.05.16р. відповідачем було подано до ПАТ «ФІДОБАНК» (договір банківського рахунку №5866608 від 26.08.14р. та договір про розрахункове обслуговування банківського рахунку за допомогою системи дистанційного обслуговування №6608 від 27.08.14р.) на виконання за допомогою системи дистанційного обслуговування платіжне доручення №278 на сплату єдиного податку за І квартал 2016 року у сумі 49 408 грн. Платіжне доручення було прийнято банком того ж дня, про що свідчить заповнення реквізиту «Одержано банком» із зазначенням дати реєстрації банком платіжного доручення.

Матеріали справи свідчать про те, що станом на момент подання відповідачем до банківської установи платіжного доручення на суму 49 408 грн. на рахунку товариства обліковувались кошти у сумі 49 410,24 грн., що є достатніми для здійснення платежу.

Втім, такі кошти банківською установою не були вчасно перераховані.

Також, 20.05.16р. Товариством було сплачено решту визначеного ним грошового зобов'язання у податковій декларації № від 28.04.16р. у сумі 11 897 грн. через ПАТ «Укрсоцбанк» згідно платіжного доручення №67.

Одним із видів розрахункових документів є платіжне доручення, що містить доручення платника банку або іншій установі - члену платіжної системи, що його обслуговує, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача (стаття 1.30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (надалі - Закон № 2346-III).

Пунктом 8.1 статті 8 Закону № 2346-III визначено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Положеннями п. 1.29 статті 1 Закону № 2346-III передбачено, що проведення переказу коштів є обов'язковою функцією, що має виконувати платіжна система.

Пунктами 22.3, 22.4 статті 22 Закону № 2346-III визначено, що розрахункові документи, за винятком платіжної вимоги-доручення, мають подаватися ініціатором до банку, що його обслуговує. При використанні розрахункового документа ініціювання переказу для платника вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Положеннями п.п. 16.5.2 пункту 16.2 статті 16 Закону № 2346-III визначено, що днем подання до установ банків платіжного доручення за всіма видами податкових платежів вважається день його реєстрації у цих установах.

Відповідно до пункту 22.4 статті 22 Закону № 2346-III, під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним:

для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника;

для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Відповідно до п. 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України, за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Пунктом 129.7 ст. 129 Податкового кодексу України передбачено, що не вважається порушенням строку перерахування податків, зборів, платежів з вини банку порушення, вчинене внаслідок регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до нестачі вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку.

Якщо у майбутньому банк або його правонаступники відновлюють платоспроможність, відлік строку зарахування податків, зборів та інших платежів розпочинається з моменту такого відновлення.

Отже, виходячи з аналізу вказаних правових норм, конституційний обов'язок платника зі сплати податків вважається виконаним із часу подання ним до обслуговуючого банку платіжного доручення на перерахування коштів до бюджетної системи України. При цьому, платник не несе відповідальності за дії або бездіяльність банківських та фінансових установ.

За наявності у платника відповідних доказів, що підтверджують виконання ним усіх передбачених законодавством умов для визнання його добросовісним платником, обов'язок зі сплати відповідної суми податкового зобов'язання є вважається виконаним, незалежно від фактичного зарахування платежу до бюджетної системи України.

Як установлено вище, відповідачем вчасно було подано до банківської установи платіжне доручення на сплату самостійно задекларованого грошового зобов'язання з єдиного платку з юридичних осіб, втім такі кошти не були зараховані вчасно не з вини Товариства.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач листами від 20.05.16р. №б/н (отримано ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві 26.05.16 р.) та 26.07.16 р. №б/н (отримано ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві 27.07.2016 р.) повідомляв контролюючий орган про невиконання зобов'язань з вини обслуговуючого банку з посиланням на приписи пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України.

Проте, незважаючи на вказані повідомлення, податковим органом було надіслано на адресу відповідача податкову вимогу від 14.07.16р. №10863-17 та рішення про опис майна у податкову заставу від 14.07.16р. №10863-17.

26.07.16р. Товариством було подано до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку третьої групи за ІІ квартал 2016 року, згідно якої визначено податкові зобов'язання зі сплати податку у сумі 34 492,07 грн. Граничний строк сплати - 19.08.16р.

17.08.16р. відповідачем подано до ПАТ «Укрсоцбанк» платіжне доручення №81 на перерахування коштів у сумі 34 500 грн.

03.11.16р. Товариством було подано до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку третьої групи за ІІІ квартал 2016 року, згідно якої визначено податкові зобов'язання зі сплати податку у сумі 24 222,42 грн. Граничний строк сплати - 19.11.16р.

10.11.16р. відповідачем подано до ПАТ «Укрсоцбанк» платіжне доручення №93 на перерахування коштів у сумі 24 250 грн.

Таким чином, Товариством було в повному обсязі виконано податковий обов'язок щодо сплати задекларованих ним зобов'язань з єдиного податку за І-ІІІ квартали 2016 року, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.195, 196, 200, 205, 206 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

у х в а л и в:

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.06.17р. у справі №826/18651/16 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.06.17р. у справі №826/18651/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до вимог КАС України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Кузьмишина О.М.

Пилипенко О.Є.

Повний текст ухвали складений: 14.11.2017 р