Справа № 337/2596/17(2-а/337/204/2017)
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2017 рокусправа № 337/2596/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Олефіренко Н.А. Чумака С. Ю.

за участю секретаря судового засідання: Федосєєвої Ю.В.

за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2017 року по справі № 337/2596/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив:

- визнати протиправною відмову комісії з ліквідації Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (далі - Відповідач 1) від 12.06.2017 № 230/Ш у формуванні матеріалів щодо призначення пенсії за вислугою років та зобовязати комісію з ліквідації направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області матеріали щодо призначення пенсії за вислугу років передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління ПФУ від 30.01.2007 № 3-1;

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі Відповідач 2) від 06.06.2017 № 425/Ш-9 в призначенні пенсії за вислугу років та зобовязати Головне управління призначити пенсії за вислугу років з 08.12.2016 й проводити її виплату у розмірі, виходячи з вислуги років 24 роки 3 місяці 1 день.

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_2 в підготовці та поданні документів для призначення пенсії за вислугу років і зобов'язано Відповідача 1 підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області документи для призначення ОСОБА_2 пенсії за вислугу років на пільгових умовах. В іншій частині позову відмовив.

Вважаючи вказане рішення суду таким, що винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального права, вказавши на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування скарги заявник вказав, що для призначення пенсії за вислугу років уповноважений структурний підрозділ, яким для позивача є Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області, має аналізувати наявність права особи на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що до повноважень зазначеного структурного підрозділу не входить оцінка наявності підстав для призначення пенсії позивачу. Крім того, у позивача відсутнє право на пенсію за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ, оскільки вислуга років позивача на день звільнення зі служби у календарному обчисленні складає 19 років 2 місяці 24 дні, тоді як особам, звільненим зі служби з 01.10.2016 до 30.09.2017 для призначення пенсії за вислугу років необхідним є наявність на день звільнення 23 календарних роки і більше.

Представник Відповідача 1 в судовому засіданні вважав, що апеляційна скарга є необґрунтованою та просив залишити судове рішення без змін.

Позивач надіслав суду письмові заперечення на апеляційну скаргу та просив розглянути справу без його участі.

Від представника Відповідача 2 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Відповідача 1, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції змінити з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 15.11.2001 по 07.12.2016 проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України.

Наказом Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області № 366/ОС-16 від 02.12.2016 головний спеціаліст сектору технічного забезпечення Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області, капітан внутрішньої служби ОСОБА_2 звільнений з 07.12.2016 зі служби на підставі п. 4 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію» (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів). Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 19 років 2 місяці 24 дні, у пільговому обчисленні - 24 роки 3 місяці 1 день (а.с. 10).

18.05.2017 позивач звернувся з письмовою заявою до комісії з ліквідації Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області щодо формування та подання матеріалів до пенсійного органу про призначення йому пенсії за вислугу років.

Листом від 12.06.2017 за № 1/8-230/Нв, комісія з ліквідації відмовила ОСОБА_2 у направленні до Головного управління ПФУ в Запорізькій області матеріалів щодо призначення йому пенсії за вислугу років з підстав відсутності необхідної календарної вислуги років, яка має дорівнювати 23 календарних роки та більше. Також зазначено, що вислуга років на день звільнення позивача (07.12.2016) у календарному обчисленні становить 19 років 2 місяці 24 дні і це є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років (а.с. 12)

Також 18.05.2017 позивач звернувся і до Головного управління ПФУ в Запорізькій області із письмовою заявою про призначення йому пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ст.12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ.

Листом від 06.06.2017 за № 425/Ш-9 Головне управління ПФУ в Запорізькій області повідомило позивача про відсутність підстав для призначення пенсії за вислугу років через відсутність на це законних підстав, оскільки заявник не має необхідної вислуги років в календарному обчисленні. Також його проінформовано, що заяви про призначення пенсії за вислугу років подаються до головних управлінь ПФУ через уповноважені структурні підрозділи міністерств (відомств) з яких звільнені військовослужбовці.

Не погоджуючись з протиправними відмовами та бездіяльністю відповідачів позивач звернувся до суду.

Задовольнивши частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що до повноважень Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області на стадії підготовки та подання документів не входить оцінка наявності підстав для призначення пенсії особі, яка звертається з відповідною заявою. Тому, відмова Управління Державної пенітенціарної служби в направленні пакету документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років через відсутність у позивача необхідного стажу за вислугою років є протиправною. Одночасно судом зроблено правовий висновок про достатність у позивача вислуги років та щодо наявності підстав для призначення пенсії за вислугу років. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до Головного управління ПФУ в Запорізькій області, суд виходив з того, що вони є передчасними, оскільки ним не розглядалась заява позивача у встановленому порядку та не приймалось рішення про відмову в призначенні пенсії, в той час як судовому захисту підлягають права, порушені внаслідок прийняття суб'єктом владних повноважень певного рішення, вчинення дії або допущення бездіяльності.

Колегія суддів вважає вірним рішення суду першої інстанції по суті, хоча деякі його обґрунтування вважає безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» (ч. 3 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України»).

Відповідно до п. а) ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.

Положеннями ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» визначено, що держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 вказаного Закону, особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.

Військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби (ч. 1 ст. 2 вказаного Закону).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі по тексту - Порядок).

Зокрема, пунктом першим цього порядку встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб.

У відповідності до вказаного Порядку, на уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

Таким чином, уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб наділені лише повноваженнями на підготовку та подання за зверненням особи необхідних документів до відповідних пенсійних органів, що призначають пенсії. В свою чергу рішення щодо призначення або відмови в призначенні певного виду пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» приймають органи Пенсійного фонду України (стаття 49 Закону).

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тому дії Відповідача 1 з відмови ОСОБА_2 в підготовці та поданні до пенсійного органу документів для призначення пенсії за вислугу років є протиправними.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про визнання протиправною відмову у формі листа Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 06.06.2017 № 425/Ш-9 в призначенні пенсії за вислугу років та зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити пенсію за вислугу років з 08.12.2016 є необґрунтованими, а суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вони не підлягають задоволенню, оскільки вказаний лист не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а містить виключно розяснювальний характер.

При цьому колегія суддів зазначає, що оскільки уповноважений орган заяву позивача про призначення пенсії не розглядав та рішення про наявність чи відсутність у нього вислуги років або права на пенсію за вислугою років у передбаченому законодавством порядку не приймав, то суд першої інстанції передчасно в своїй постанові вирішував питання про наявність у позивача права не пенсію і достатність відповідної вислуги років та робив правові висновки щодо цього. Фактично з цього приводу між сторонами спір ще не виник.

Водночас мотивувальна частина постанови суду першої інстанції містить правовий висновок про те, що позивач має вислугу років більшу за визначену п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і тому має право на пенсію за вислугу років. Оскільки такий висновок є передчасним, то постанова суду підлягає зміні шляхом виключення його (висновку) із її мотивувальної частини.

Доводи апеляційної скарги про те, що Відповідач 1 наділений повноваженнями самостійно вирішувати питання наявності у особи права на пенсію за вислугу років суперечать вимогам вищенаведеного законодавства, тому відхиляються апеляційним судом з вищевказаних мотивів.

Крім того, переглядаючи в апеляційному порядку справу, колегія суддів вважає за необхідне вийти на підставі приписів ч.1 ст. 195 КАС України за межі доводів апеляційної скарги і щодо питання розподілу судових витрат в частині джерела їх відшкодування та з цього приводу зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, судові витрати позивача підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, а не із Державного бюджету України, як помилково вирішив суд першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції вірно по суті вирішив справу, але помилково застосував норми процесуального права в частині суперечності обґрунтування своїх висновків та при вирішенні питання розподілу судових витрат, що є підставою для зміни постанови суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити частково.

Постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2017 року по справі № 337/2596/17 змінити в частині обґрунтування висновків суду та в абзаці четвертому резолютивної частини постанови суду словосполучення «з Державного бюджету України» замінити на словосполучення «за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області».

В іншій частині постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня її складення в повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлено 09 листопада 2017 року.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: Н.А. Олефіренко

Суддя: С.Ю. Чумак