Справа № 522/21402/17
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/2116/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Домусчі Л.В.,

при секретарі - Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_3 про примусове видворення та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 13.11.2017 року звернувся до суду з позовом до громадянина Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за яким просив: примусово видворити з України громадянина Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; затримати громадянина Азербайджану Джафароав Парвіза, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців; допустити негайне виконання постанови суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.11.2016 співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області спільно з співробітниками УБЗПТЛ ГУ НП в Одеській області, ПдРУ ДПС України в Одеській області в межах проведення цільових профілактичних заходів щодо нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант» було виявлено громадянина Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Перевіркою іноземця було встановлено, що громадянин Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 порушив правила перебування іноземців в Україні - проживав без документів. Відповідач прибув до України з метою зустрічі зі своїми родичами. Кордон перетинав в серпні 2016 через КПП Гоптівка по паспорту громадянина Азербайджану для виїзду за кордон. Місцезнаходження паспорту на даний час йому не відомо. На даний час відповідач на території України перебуває незаконно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має. За вказаних обставин звернулись до суду з дійсним позовом.

Представник позивача - Ніколенко О.В. (по довіреності від 12.01.2017 року №285) у судовому засіданні позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовані, підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Додатково зазначив, що вони також мають право звертатись до суду з відповідними позовами про видворення іноземців згідно до роз'яснень ВАСУ в листі від 13.06.2013 року № 844/12/13-13.

Відповідач у судовому засіданні обставини, викладені у позові, визнав та не заперечував той факт, що на теперішній час перебуває на території України без належних дозвільних документів. Позов визнав. Пояснив, що не мав коштів на дорогу, щоб повернутись до рідної країни, але бажає добровільно повернутись до своєї країни мешкають з 2016 року, оскільки посварились, спільних дітей не мають. До України він приїхав у 2016 році, де спочатку працював нелегально у свого дяді на ринку 7км. Свій паспорт він загубив у 2016 році та зараз немає документів, посвідчуючи особистість. У листопада 2016 року він дійсно був попереджений про добровільне повернення до своєї батьківщини, він сплатив адміністративний штраф, але не виконав вимог рішення, оскільки не має коштів на білети. При цьому, йому були зрозумілі його процесуальні права та пояснення представника позивача, який також давав пояснення і на російській мові.

Дослідивши надані докази та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 4 ст. 50 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України.

Судом встановлено, що 18.11.2016 співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області спільно з співробітниками УБЗПТЛ ГУ НП в Одеській області, ПдРУ ДПС України в Одеській області в межах проведення цільових профілактичних заходів щодо нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант» було виявлено громадянина Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Перевіркою іноземця було встановлено, що громадянин Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 порушив правила перебування іноземців в Україні - проживав без документів.

Відповідач прибув до України з метою зустрічі зі своїми родичами. Кордон перетинав в серпні 2016 через КПП Гоптівка по паспорту громадянина Азербайджану для виїзду за кордон. Місцезнаходження паспорту на даний час йому не відомо.

На даний час відповідач на території України перебуває незаконно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VІ, рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення. Порядок провадження за заявами іноземців та осіб без громадянства про добровільне повернення визначається Кабінетом Міністрів України.

Проте, громадянин Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з відповідною заявою до ГУ ДМС України в Одеській області не звертався.

У зв'язку з порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що виразилося в порушенні правил перебування в Україні, тобто ухилення від виїзду з України після закінчення строку перебування, по відношенню до громадянина Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД №069574.

Постановою від 18.11.2016 року про накладання адміністративного стягнення на громадянина Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн..

Як наслідок, по відношенню до громадянина Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ГУДМС України в Одеській області було прийнято рішення №80 про примусове повернення в країну походження від 18.11.2016 року, яким зобов'язано його самостійно покинути територію України до 17 грудня 2016 року. Зазначене рішення громадянин Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримав під розпис, проте не виконав.

На теперішній час, відповідач добровільно не виконав.

У судовому засіданні відповідач погодився, що він перебуває нелегально на території України, не має паспорту громадянина Азербайджану, сплачував адміністративний штраф та бажає сам повернутись до своєї країни. Відносно відповідача у суду не має відомостей про надання йому статусу біженця або про його звернення з проханням надати такий статус. Будь-якої реальної загрози при поверненні до власної країни суду не повідомив.

Частиною 3 статті 3 розділу I Закону № 3773 передбачено, що іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно до п. 14 ст. 1 Закону № 3773, нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до ч. 1 статті 23 розділу III Закону № 3773, нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» «іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України)…».

Відповідно до статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

За змістом частини першої статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», частини першої статті 183-5 Кодексу адміністративного судочинства України правом на звернення до адміністративного суду з позовом про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України наділений центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

Центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, є Державна міграційна служба України, яка діє відповідно до Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 405/2011.

Відповідно до підпункту 9 пункту 4 цього Положення Державна міграційна служба України приймає рішення про скорочення строку перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні, видворення, у тому числі у примусовому порядку, іноземців та осіб без громадянства з України, заборону в'їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов'язані з видворенням іноземців та осіб без громадянства з України.

Згідно з пунктом 7 цього Положення Державна міграційна служба України здійснює свої повноваження безпосередньо та через головні управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління, відділи (сектори) міграційної служби в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Отже, Положення про Державну міграційну службу України прямо передбачає можливість надання територіальним органам та підрозділам Державної міграційної служби України передбачених Положенням повноважень.

Відповідно до частини 1 стаття 9 розділу II Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Частиною 1 статті 16 розділу II зазначеного вище Закону передбачено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Частиною 15 стаття 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, не передбачених частинами 2 - 14 цієї статті, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Пунктом 2 статті 25 цього Закону передбачено, що «…іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій».

Відповідно до статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статті 3 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», Постанови №1 Пленуму Вищого Адміністративного суду України від 25.06.2009 року, ГУ ДМС України в Одеській області розглянуло всю належну інформацію, яка була доступна та переконані, що виконання рішення про примусове видворення не буде означати для іноземця чи особи без громадянства реальної загрози бути страченим або підданим катуванню, нелюдському чи принизливому поводженню з боку влади країни, куди він видворяється.

Частиною 2 статті 263 КУпАП передбачено, що осіб, які незаконно перетнули або зробили спробу незаконно перетнути державний кордон України, порушили порядок в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, порушили прикордонний режим, режим в пунктах пропуску через державний кордон України або режимні правила у контрольних пунктах в'їзду - виїзду, вчинили злісну непокору законному розпорядженню або вимозі військовослужбовця чи працівника Державної прикордонної служби України або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а також іноземців та осіб без громадянства, які порушили правила перебування в Україні або транзитного проїзду через територію України, може бути затримано на строк до трьох годин для складення протоколу, а в необхідних випадках для встановлення особи і з'ясування обставин правопорушення - до трьох діб з повідомленням про це письмово прокурора протягом двадцяти чотирьох годин з моменту затримання.

Згідно пункту 27 частини 1 статті Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, - державна установа, призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства:

стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення;

- стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

- затриманих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством України;

- затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Частиною 2 статті 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти одне з таких рішень:

1) взяти особу на поруки підприємства, установи чи організації;

2) зобов'язати іноземця або особу без громадянства внести заставу;

3) затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до абзацу 1 частини 7 статті 183-7 строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

Відповідно до ч.1ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1ст. 71 КАС України), за згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, встановлені судом обставини, а саме: незаконність перебування відповідача на теперішній час на території України, відсутність у громадянина Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, власного житла, постійного джерела існування, документів, посвідчуючих особистість (паспорту), свідчать про те, що останній порушив вимоги згаданого Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI і відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 цього ж Закону підлягає видворенню.

Стосовно пояснення відповідача на відсутність коштів на повернення до власної країни, то суд вбачає, що відповідно до статті 32 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці, які відповідно до рішення суду підлягають примусовому видворенню за межі України, відшкодовують витрати, пов'язані з видворенням, в установленому законом порядку. Якщо зазначені іноземці не мають коштів для відшкодування витрат, пов'язаних із видворенням їх за межі України, видворення здійснюється за рахунок державного бюджету (п.4.1 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23.04.2012 № 353/271/150).

Отже, такі витрати мають бути здійсненні у даному випадку за рахунок державного бюджету.

Крім того, суд бере до уваги, що відповідач ухиляється від виїзду за межі України після закінчення терміну перебування, ухиляється від виконання рішення про примусове повернення в країну походження.

Тому вимогу про видворення та затримання відповідача з метою забезпечення примусового видворення суд вважає обґрунтованою та приймає рішення про її задоволення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 256 КАС України, суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи, може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства. Отже, постанова суду в частині затримання відповідача підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 23-25, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. ст. 18, 162, 183-7, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_3 про примусове видворення та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України задовольнити.

Примусово видворити з України громадянина Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Затримати громадянина Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців.

Допустити негайне виконання постанови суд в частині затримання.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Приморського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом п'яти днів.

Суддя Домусчі Л.В.