Справа № 360/1477/17
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 360/1477/17 Головуючий у 1-й інстанції: Міланіч А.М.
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Прудиус І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу відповідача - Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації на постанову Бородянського районного суду Київської області від 15 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації Київської області, Київської обласної державної адміністрації про визнання відмови неправомірною, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:

визнати протиправними дії управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації Київської області та Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації щодо відмови у оформленні та видачі посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобилської катастрофи І категорії;

зобов'язати управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації Київської області прийняти документи та внести подання до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації для видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії;

зобов'язати Київську обласну державну адміністрацію надати статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії та видати відповідне посвідчення.

Постановою Бородянського районного суду Київської області від 15 серпня 2017 року позовні вимоги задоволено частково:

визнано протиправними дії управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації Київської області щодо відмови у оформленні та видачі посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобилської катастрофи І категорії;

зобов'язано управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації Київської області прийняти документи та направити подання до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації для видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії;

зобов'язано Київську обласну державну адміністрацію розглянути подання та прийняти рішення про надання статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії та видачі відповідного посвідчення;

у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу у якій просить скасувати постанову Бородянського районного суду Київської області від 15 серпня 2017 року та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши в судовому засіданні суддю доповідача, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача - підлягає задоволенню частково, а постанова суду першої інстанції - скасуванню у частині задоволення позовних вимог до Київської обласної державної адміністрації про зобов'язання вчинити дії з прийняттям нової постанови, якою у задоволенні зазначеної позовної вимоги - відмовити. У решті постанову суду першої інстанції - залишити без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нову постанову, якщо судом не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального чи процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має статус особи, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, категорія 4, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 16 серпня 1995 року.

З 02 червня 2017 року позивача визнано інвалідом ІІ групи довічно та встановлено, що захворювання позивача пов'язане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС., що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ №0769739.

Позивач звернуся до управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації Київської області з питанням щодо оформлення посвідчення особи, яка постраждала внаслідок ЧАЕС 4 категорії.

Листом від 10 липня 2017 року №2642/08 управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації Київської області повідомило про відсутність правових підстав для видачі позивачу посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

Вважаючи, що його права та законні інтереси порушено, позивач звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Сторонами не заперечується, що оскаржувана відмова відповідача, мотивована тим, що Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII внесено зміни до Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме, виключено зону посиленого радіоекологічного контролю, з 01 січня 2015 року позивач не проживає на території радіоактивного забруднення та не має статусу потерпілої особи внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до яких належать інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу. Зазначені особи належать до 1 категорії.

Буквальний аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що особа набуває статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії у разі, якщо вона вже має статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи іншої категорії та їй встановлено інвалідність, щодо якої наявний причинний зв'язок із Чорнобильською катастрофою.

Відповідно до пп. 2 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», потерпілими від Чорнобильської катастрофи є громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Критерії, за якими особи відносяться до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, зазначені у ст. 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивачу надано статус особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи саме у зв'язку з проживанням у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій містилося у ст. 2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно вказаної норми права до зон радіоактивного забруднення належать: зона відчуження, зона безумовного (обов'язкового) відселення, зона гарантованого добровільного відселення та зона посиленого радіоекологічного контролю.

Аналогічне визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій містилося у ст. 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З 01 січня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII. Вказаним Законом ст. 2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було виключено, а також виключено абз. 5 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», який визначав зону посиленого радіоекологічного контролю як одну із зон радіоактивно забруднених територій.

Разом з тим, саме по собі виключення зони посиленого радіоекологічного контролю із переліку радіоактивно забруднених територій не позбавляє осіб, яким раніше були видані посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, відповідного статусу.

Прикінцевими положеннями Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» також не передбачено, що раніше видані посвідчення особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, вважаються недійсними.

Окремі види компенсацій та пільг відповідно до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» дійсно надавалися лише у період проживання на території посиленого радіоекологічного контролю.

Проте, Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, чинній після 01 січня 2015 року, передбачає надання особам, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, певних пільг та компенсацій незалежно від їх місця проживання. Зокрема, ст.ст. 51 та 56 вказаного Закону передбачають надання особам, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, додаткової пенсії та пільг щодо обчислення стажу роботи (служби).

Крім того, встановлення категорії 1 інвалідам з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи не є пільгою чи компенсацією у розумінні Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач належить до осіб, які відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» мають право на встановлення категорії 1 потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відтак, у відповідача відсутні підстави для відмови у оформленні документів для видачі позивачу посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Проте, щодо задоволених позовних вимог до Київської обласної державної адміністрації про зобов'язання зобов'язання розглянути подання та прийняти рішення щодо надання статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та видачі посвідчення, колегія суддів зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, спірна відмова у видачі посвідчення видана управлінням соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації Київської області.

Натомість, Київська обласна державна адміністрація зазначене питання не розглядала та жодних рішень не приймала.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Оскільки Київська обласна державна адміністрація не розглядала питання щодо прав, свобод та інтересів позивача, зобов'язання розглянути подання та прийняти рішення щодо надання статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та видачі посвідчення є передчасним.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації Київської області.

Натомість, позовні вимоги до Київської обласної державної адміністрації є передчасними та задоволенню не підлягають.

Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нову постанову, якщо судом не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального чи процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції у частині зобов'язання Київської обласної державної адміністрації вчинити дії з прийняттям у цій частині нової постави, якою у задоволенні такої позовної вимоги відмовити. У решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 160, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації на постанову Бородянського районного суду Київської області від 15 серпня 2017 року - задовольнити частково.

Постанову Бородянського районного суду Київської області від 15 серпня 2017 року - скасувати у частині задоволення позовних вимог до Київської обласної державної адміністрації про зобов'язання вчинити дії.

Прийняти у цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 до Київської обласної державної адміністрації про зобов'язання розглянути подання та прийняти рішення щодо надання статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та видачі посвідчення - відмовити.

У решті постанову Бородянського районного суду Київської області від 15 серпня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів після набрання постановою законної сили.

Повний текст виготовлено 13.11.2017

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді: Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма