Справа № 356/868/17
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 356/868/17 Головуючий у 1-й інстанції: Голік Г.К. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

06 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Лічевецького І.О. Твердохліб В.А. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Березанського міського суду Київської області від 29 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання незаконними дій при призначенні пільгової пенсії, стягнення заподіяної моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просив: - зобов'язати відповідача призначити пенсію на пільгових умовах за віком на підставі ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 26.08.2016р.; - стягнути з відповідача заподіяну моральну шкоду в сумі 12 000 грн.; зобов'язати відповідача подати до суду звіт про виконання постанови в суду в термін не пізніше п'яти робочих днів з дня набрання постановою суду законної сили.

Постановою Березанського міського суду Київської області від 29 вересня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач - ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 26.08.2016р. ОСОБА_5 звернувся із заявою до Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про призначення йому пенсії на пільгових умовах, оскільки він працював на посаді передбаченій Списком № 2, згідно постанови Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року. До заяви позивачем було додано копію трудової книжки НОМЕР_1, уточнюючі довідки (форма № 5) ТОВ «Метал Холдінг Трейд» про те, що він з 04.05.2005 року по 10.02.2011 року та з 11.02.2011 по 31.08.2016 року працював на посаді газорізальника із шкідливими умовами праці, згідно Списку № 2.

26.11.2016р. рішенням Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області № 1133 від 25.11.2016р. ОСОБА_5 було відмовлено в задоволенні його заяви, оскільки в уточнюючих довідках відсутні відомості про атестацію робочих місць, які видаються підприємством, а запити Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про надання такої інформації не дали підтвердження.

Постановою Березанського міського суду Київської області від 28.03.2017 року позивачу було відмовлено в задоволенні його позову до Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання рішення неправомірним, зобов'язання вчинити дії.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2017 року постанову Березанського міського суду Київської області від 28.03.2017 року скасовано із постановленням нового судового рішення, яким визнано незаконним рішення Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області № 1133 від 25.11.2016р. та зобов'язано призначити ОСОБА_5 пенсію на пільгових умовах за віком, на підставі ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Розпорядженням Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області № 145442 від 07.07.2017р., на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2017р., було призначено пенсію з 07.06.2017р.

Однак, позивач вважає, що на стадії виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2017р. відповідачем порушуються його права, а саме: ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» щодо призначення пенсії з дня звернення за пенсією, що слугувало підставою для звернення позивача до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Положеннями ст. 14 КАС України визначено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами пункту другого частини четвертої статті 105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Відповідно до ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

Так, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись, серед іншого, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 обрав свій спосіб захисту порушеного права шляхом подання позову про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення суду, та в його обґрунтування посилається на неналежне виконання відповідачем постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2017 року, а саме: виконання її не в повному обсязі.

Тобто, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Згідно із вимогами ч.ч. 2, 4 ст. 257 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, відповідно до ст. 267 КАС України, визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов'язання суб'єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до ч. 9 ст. 267 КАС України, особа-позивач на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Таким чином, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов'язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаної постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2017 року, порушувалися його права, свободи чи інтереси, він має можливість звернутись до суду в порядку ч. 9 ст. 267 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не звертатися до суду з новим адміністративним позовом.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в разі, якщо судове рішення є незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання, то відповідно до ч. 1 ст. 170 КАС України, такі особи мають право звернутися із заявою про роз'яснення такого судового рішення.

Отже, в даному випадку, позивачем невірно обраний спосіб захисту свого порушеного права.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 12 000 грн., колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зі змісту цієї норми випливає, що в такому порядку розглядаються адміністративним судом вимоги про відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди. Основною умовою такого розгляду є те, щоб така вимога була заподіяна (похідною) протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин і якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснив, що моральною шкодою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, Верховний Суд України у вищевказаній постанові Пленуму зазначає, що в позовній заяві про відшкодування моральної шкоди повинні бути зазначені обставини того, у чому полягає моральна шкода, якими діями, рішеннями вона завдана та якими доказами вона підтверджена. Факт заподіяння шкоди доводить позивач.

Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, обов'язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що позивається із таким позовом.

За змістом ч. 1 ст. 70 і 71 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Проте, позивач не надав суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв'язку між бездіяльністю відповідача та завданням моральної шкоди (у вигляді розладів здоров'я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань тощо).

Отже, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_5 в частині відшкодування моральної шкоди та відсутність правових підстав щодо їх задоволення.

Разом з тим, вимоги апеляційної скарги в частині зобов'язання відповідача подати до суду звіт про виконання постанови суду в термін не пізніше п'яти робочих днів з дня набрання постановою законної сили та постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, колегія суддів вважає також безпідставними, оскільки вказані вимоги є похідними від попередніх, які судом першої інстанції та колегією суддів визнано необґрунтованими.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_5 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Постанову Березанського міського суду Київської області від 29 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Судді Вівдиченко Т.Р. Лічевецький І.О. Твердохліб В.А.
Повний текст ухвали виготовлено 10.11.2017 року