Справа № 205/8712/16-а
Суддя: Басова Н. В.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

26.06.2017 Єдиний унікальний номер 205/8712/16-а
№ 205/8712/16а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючої судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Сахончик Я.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду Україні в м. Дніпрі та ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення неправомірним та його скасування, відновлення порушених прав, зобовязання вчинити певні дії, встановлення розміру пенсії, стягнення моральної шкоди, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач 22 листопада 2016 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірним та зобовязання вчинити певні дії.

11 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду Україні в м. Дніпрі та ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення неправомірним та його скасування, відновлення порушених прав, зобовязання вчинити певні дії та встановлення розміру пенсії. В обґрунтування позову посилався на те, що 05.01.2003 року при виконанні трудових обовязків на шахті «Дніпровська» ДХК «Павлоградвугілля» його було травмовано та з 29.04.2003 року йому було встановлено 2 групу інвалідності по трудовому каліцтву. 28.01.2016 року позивача визнано інвалідом 2 групи інвалідності по трудовому каліцтву безстроково. Позивач вважає, що він має право на пенсію відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Позивач просив суд відшкодувати йому матеріальну та моральну шкоду, визнати неправомірним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 04.10.2016 року про відмову в призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»; вжити заходів щодо відновлення порушених прав у сфері пенсійного забезпечення; зобовязати Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду Україні в м. Дніпрі зарахувати ОСОБА_1 час перебування на інвалідності у звязку з нещасним випадком на виробництві до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах; зобовязати Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду Україні в м. Дніпрі призначити ОСОБА_1 пенсію у відповідності до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з моменту звернення, а саме з 28.09.2016 року; встановити мінімальний розмір пенсії ОСОБА_1 у розмірі 80 % середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

У своїй заяві від 26.06.2017 року позивач ОСОБА_1 просив суд розглядати справу без його присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду Україні в м. Дніпрі у заяві від 26.06.2017 року проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у заяві від 26.06.2017 року проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та пенсійної справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити за наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 КАС України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в ОСОБА_2 обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Дніпрі та отримує пенсію по інвалідності 2 групи внаслідок трудового каліцтва та професійного захворювання відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Пенсію позивачу було призначено з урахуванням загального трудового стажу, який складає 10 років 7 місяців 15 днів, в т.ч. пільгового стажу 7 років 4 місяці 12 днів.

Позивач 28.09.2016 року звернувся до ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення йому пенсії відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (а.с. 23-25).

Однак листом ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 04.10.2016 року № В639-п позивачу було відмовлено в призначені вищезазначеної пенсії (а.с. 5-6).

Середньомісячний заробіток для обчислення розміру пенсії розраховувався за період з 01.04.2001 року по 31.03.2003 року та склав 897,77 грн.

Згідно ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії по інвалідності призначаються в інвалідам II групи в розмірі 60 процентів зарплати. Максимальна пенсія не може перевищувати трьох, а для працівників, зайнятих на роботах, передбачених пунктом "а" статті 13 і статтею 14 цього Закону, - чотирьох мінімальних пенсій за віком.

01.01.2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», за ч. 3 ст. 30 якого пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Розмір, порядок призначення та виплати пенсії по інвалідності Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» на даний час не регулюються.

У зв'язку з цим для призначення пенсії по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання повинен застосовуватися Закон України «Про пенсійне забезпечення», норми якого є чинними.

Так, відповідно до ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров'я, внаслідок: а) трудового каліцтва або професійного захворювання; б) загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства).

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва чи професійного захворювання (ст. 26) призначаються незалежно від стажу роботи.

Водночас згідно із ч. 2 ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якщо у інвалідів є трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, то пенсія по інвалідності призначається в розмірі пенсії за віком при відповідному стажі роботи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 року № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» передбачено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, крім осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» з 01.01.2017 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлено на рівні 1247 грн.

Згідно розпорядження № 810262 від 14.04.2017 року розмір пенсії позивача по інвалідності 2 групи від трудового каліцтва складає 1247 грн., в т.ч.: 200 грн. розмір пенсії з обмеженням на 31.12.2003 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 15.04.2003 року № 544 «Про підвищення розмірів трудових пенсій»; 1047 грн. щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до прожиткового мінімуму відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 року № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян».

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Оскільки загальний трудовий стаж ОСОБА_1 складає 10 років 7 місяців 15 днів, а пільговий стаж, передбачений п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» 7 років 4 місяці 12 днів, позивач пенсійного віку не досяг, то відсутні підстави для призначення пенсії відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Судом враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена у рішенні "Великода проти України" від 03.06.2014 року, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що пенсія по інвалідності внаслідок трудового каліцтва та професійного захворювання відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_1 призначена та виплачується згідно чинного законодавства, у позивача на теперішній час відсутнє право на призначення пенсії відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», у звязку з чим відсутні правові підстави для відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та безпідставними, а отже задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 19, 22, 55, 95, 64, 124, 152 Конституції України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», ст. ст. 2, 6-14, 17, 21, 69-71, 74, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду Україні в м. Дніпрі та ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду Україні в Дніпропетровській області про визнання рішення неправомірним та його скасування, відновлення порушених прав, зобовязання вчинити певні дії, встановлення розміру пенсії, стягнення моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Ленінський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.В. Басова