Справа № 214/3705/17(2-а/214/209/17)
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 листопада 2017 рокусправа № 214/3705/17(2-а/214/209/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Коршуна А.О.

суддів: Чередниченка В.Є. Малиш Н.І.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Криворізького центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області
на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04.10.2017р. у справі №214/3705/17(2-а/214/209/17)
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Криворізького центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області зобовязання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:

27.06.2017р. ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1І.) звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з адміністративним позовом до Криворізького центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (далі Криворізьке центральне обєднане УПФУ) про зобовязання вчинити певні дії /а.с. 1-5/.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22.08.2017р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №214/3705/17(2-а/214/209/17) та справу призначено до судового розгляду / а.с. 25/.

Позивач, посилаючись у позовній заяві на те, що вона перебуває на обліку у відповідача та з 10.09.2012р. отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», до призначення пенсії ОСОБА_1 працювала за фахом (лікар) на різних посадах у різних медичних закладах і установах, а з 16.04.2003р. по теперішній час у Дитячому туберкульозному санаторії №1, у 2014-2016рр. пенсію було перераховано з урахуванням додаткового стажу роботи і заробітної плати, після перерахунку пенсії страховий стаж позивача склав 38 років 10 місяців 14 днів (станом на 31.08.2016р.), в тому числі з урахуванням періоду роботи в інфекційному закладі, проте до страхового стажу в подвійному розмірі було зараховано лише період з 16.04.2003р. по 31.12.2003р., а період роботи у цьому ж закладі з 01.01.2004р. по 31.08.2016р. зараховано до страхового стажу для обчислення пенсії в одинарному розмірі, що призвело до суттєвого заниження розміру пенсії, внаслідок чого позивач звернулась до Криворізького центрального обєднаного УПФУ щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи в дитячому туберкульозному санаторії №1 з 01.01.2004р. по 31.08.2016р. у подвійному розмірі, що передбачено ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», однак ОСОБА_1 отримала від відповідача відмову у такому зарахуванні, яка мотивована відсутністю правових підстав, оскільки Закон України «Про пенсійне забезпечення» діяв до 01.01.2004р., позивач вважає таку відмову неправомірною, вважає, що має достатньо законних та обгрунтованих підстав для перерахунку пенсії із зарахуванням періоду роботи в Дитячому туберкульозному санаторії №1, як інфекційному закладі сфери охорони здоровя, з 01.01.2004р. по 31.08.2016р., в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у звязку з чим, просила суд зобовязати Криворізьке центральне обєднане УПФУ провести перерахунок та виплату пенсії, із зарахуванням періоду роботи у Дитячому туберкульозному санаторії №1 (нині перейменовано у Комунальний заклад «Криворізький дитячий туберкульозний санаторій №1» Дніпропетровської обласної ради») з 01.01.2004р. по 31.08.2016р. включно до стажу роботи для обчислення пенсії у подвійному розмірі, з 26.12.2016р.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04.10.2017р. у справі №214/3705/17(2-а/214/209/17) позовні вимоги задоволено (суддя Гринь Н.Г.) /а.с. 36-39/.

Відповідач Криворізьке центральне обєднане УПФУ, не погодившись з вищезазначеною постановою суду, подав апеляційну скаргу /а.с. 41-43/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було зясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції від 04.10.2017р. та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог у повному обсязі.

Дана справа розглянута судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження відповідно до ст. 183-2 КАС України, про що особи, які беруть участь у розгляді справи повідомлені судом належним чином / а.с. 48/.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду даної адміністративної справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Криворізькому центральному обєднаному УПФУ та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 16.04.2003р. та станом на момент звернення до суду працює у комунальному закладі «Криворізький дитячий туберкульозний санаторій №1» Дніпропетровської обласної ради» (до 16.01.2012р. - Дитячий туберкульозний санаторій №1), з 16.04.2003р. на посаді «лікар фтизіатр», з 01.06.2004р. переведена на посаду «завідуюча відділенням фтизіатричного відділення» (з 04.09.2006р. дану посаду перейменовано на «завідувач відділенням, лікар-фтизіатр дитячий»), що підтверджується записами трудової книжки /а.с. 7-9/ та довідкою з місця роботи /а.с. 12/.

З матеріалів справи вбачається, що 14.09.2016р. позивач зверталась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії згідно норм ч. 4 ст. 42 Закону України ««Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за розглядом якої було проведено перерахунок пенсії з 01.09.2016р. і страховий стаж позивача склав 38 років 10 місяців 14 днів, стосовно обчислення стажу роботи в комунальному закладі «Криворізький дитячий туберкульозний санаторій №1» Дніпропетровської обласної ради» в подвійному розміру зазначено, що період роботи ОСОБА_1 дільничим лікарем фтизіпедіатром диспансерного відділення комунального закладу «Криворізький дитячий туберкульозний санаторій №1» Дніпропетровської обласної ради» до набуття чинності Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», тобто до 01.01.2004р., враховано до страхового стажу в подвійному розмірі, а обчислення в подвійному розмірі періоду роботи в такому закладі з 01.01.2004р. по 31.08.2016р. відсутні законні підстави /а.с. 10/.

Таким чином, відповідачем до страхового стажу в подвійному розмірі зараховано лише період з 16.04.2003р. по 31.12.2003р., період роботи з 01.01.2004р. по 31.08.2016р. зараховано до страхового стажу для обчислення пенсії в одинарному розмірі.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоровя, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоровя, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоровя, а також у психіатричних закладах охорони здоровя зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

У відповідності до Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» та з урахуванням розяснень Міністерства охорони здоровя України №05.03-18-54/973 від 27.01.2010р., №17-02-08/153 від 15.03.2004р. протитуберкульозні заклади (відділення, диспансери, лікарні, кабінети, інститути, стаціонари, санаторії тощо) відносяться до інфекційних закладів і робота у таких закладах вважається роботою у інфекційних закладах (відділеннях), тобто робота у комунальному закладі «Криворізький дитячий туберкульозний санаторій №1» Дніпропетровської обласної ради» є роботою у інфекційному закладі охорони здоровя і підпадає під дію ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пунктом 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Враховуючи приписи ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка регулює спірні правовідносини, в редакції, чинній на даний час, а Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01.01.2004р., не скасовує та не зупиняє дію вищевказаної статті, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив вірний висновок, зобовязавши Криворізьке центральне обєднане УПФУ провести перерахунок та виплату пенсії, із зарахуванням періоду роботи у Комунальному закладі «Криворізький дитячий туберкульозний санаторій №1» Дніпропетровської обласної ради» з 01.01.2004р. по 31.08.2016р. включно до стажу роботи для обчислення пенсії у подвійному розмірі, з 26.12.2016р.

Аналогічна правові позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 29.03.2016р. у справі №759/5170/15-а

Крім цього, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ст.ст. 8, 19, 46, 55 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008р., п. 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004р., п. 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011р., п. 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014р. тощо).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час розгляду даної справи у їх сукупності, враховуючи вищенаведені норми законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що оскільки позивач має законні та обґрунтовані підстави для перерахунку пенсії із зарахуванням періоду роботи в комунальному закладі «Криворізький дитячий туберкульозний санаторій №1» Дніпропетровської обласної ради» як інфекційному закладі сфери охорони здоровя з 01.01.2004р. по 31.08.2016р. в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», то посилання відповідача на відсутність законних підстав для такого обчислення позивачу періоду роботи в такому закладі у зазначений період не ґрунтуються на приписах діючого законодавства.

Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених позивачем у справі позовних вимог знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду даної справи, і судом першої інстанції постановлено правильне рішення про задоволення заявлених позивачем у справі позовних вимог у повному обсязі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про задоволення заявлених позивачем вимог, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним постанову суду першої інстанції від 04.10.2017р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Криворізького центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04.10.2017р. у справі №214/3705/17(2-а/214/209/17) залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили через пять днів з моменту направлення її копії особам, які беруть участь у розгляді справи, та може бути оскаржена в порядку та строки визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий: А.О. Коршун

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: Н.І. Малиш