Справа № 211/4055/17
Суддя: Ткаченко С. В.
Дата ухвалення: 2017-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/4055/17
Провадження № 2-а/211/218/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 листопада 2017 року суддя Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 південного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправними дії ОСОБА_3 південного обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 південного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправними дії ОСОБА_3 південного обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та зобовязання вчинити певні дії.

Позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №2212 від 25.07.2017 року про відмову у призначені їй пенсії за вислугою 20 років згідно ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції Закону України №2663-111 від 12.07.2001); зобовязати відповідача призначити їй пенсію за вислугу 20 років згідно ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції Закону України №2663-111 від 12.07.2001) та виплачувати її довічно з 14.07.2017 року, виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.07.2017 року вона звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років у порядку ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ ( в редакції Закону № 2663-III від 12.07.2001). При зверненні було надано документи, які підтверджують загальний стаж роботи позивача на посадах прокурорів станом на 31.05.2017 рік складає 21 рік 09 місяців 05 днів.

Однак, листом №1294/02/32 від 21.07.2017 року відповідач відмовив їй у призначенні пенсії, посилаючись на п. 5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213.

25.07.2017 року відповідачем складено протокол №2212 про відмову в призначені пенсії ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_2 вважає відмову відповідача у призначенні пенсії протиправною, а тому вимушена була звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

01.11.2017 року до суду надійшли заперечення сторони відповідача щодо позовних вимог ОСОБА_2, відповідно до яких Криворізьке південне обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області просить відмовити в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на наступне.

Відповідач вважає, що правові підстави для призначення пенсії позивачу, відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, відсутні, оскільки, відповідно до п. 5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02.03.2015 року, у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх видів пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу».

Оскільки, ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02.03.2015 року не скасовано, його положення (у частині, що стосується спірних правовідносин) не визнано неконституційними, а до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ.

Таким чином, станом на 17.07.2017 року положення про пенсійне забезпечення ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ втратив чинність.

Крім того, відповідач вважає недоречним посилання позивача ОСОБА_2 на ст.. 22 Конституції України, оскільки, право на пенсію виникає за наявності певних підстав (вік, стаж), на момент звернення позивача до відповідача права на пенсію в неї ще не існувало. Таким чином, прийняття ЗУ №213 не звужує право позивача на пенсію, оскільки дане право ще не існує.

Відповідно до зазначеного в заперечені, відсутні законні підстави для призначення пенсії позивачу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно з п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 на даний час працює в ОСОБА_3 місцевій прокуратурі №1 прокуратури Дніпропетровської області на посаді прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 (а.с. 12-14 копія трудової книжки).

13.07.2017 року позивач звернулася до ОСОБА_3 південного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з заявою про призначення пенсії за вислугу 20 років відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати.

Рішенням ОСОБА_3 південного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (протокол №2212 від 25.07.2017 року) відмовлено позивачу в призначенні пенсії за вислугу років (а.с. 17).

ОСОБА_3 південного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області №1294/02/32 від 21.07.2017 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, посилаючись на відсутність стажу позивача для призначення пенсії за вислугою років, згідно Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р..

Позивач вважає відмову відповідача неправомірною та просить суд зобов'язати Криворізьке південне обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити їй пенсію за вислугу 20 років згідно ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції Закону України №2663-111 від 12.07.2001) та виплачувати її довічно з 14.07.2017 року, виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати.

Судом встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ від 14.10.2014 року, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02.03.2015 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач з 28.08.1995 року працює в органах прокуратури. Її стаж (на момент звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугою років 13.07.2017 року) становить більше 20 років.

Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII (в редакції від 05.11.1991 р.), 05.11.1991 р.), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається у розмірі 80% від суми їхньої місячної заробітної плати, до котрої включається всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90% місячного заробітку. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Частиною 2 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Законом України № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Згідно статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції Закону № 3668-VІ, прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Отже, з 01.10.2011 р. положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Згідно норм Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VІІІ в редакції, чинній на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії, внесено зміни до частини п'ятнадцятої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якої максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

01.04.2015 р. набув чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який встановлює низку змін до законів, які регулюють питання пенсійного забезпечення громадян.

Зокрема, з 01.01.2015 р. розмір пенсії за віком та вислугою років, які призначаються за нормами Закону України «Про прокуратуру» становлять 60% заробітної плати.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VII передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 р. закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VII не скасовано, його положення (у частині, що стосуються спірних правовідносин) не визнано неконституційними, а до 01.06.2015 р. закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. № 1697-VII.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.05.2016 р. у справі № 333/6710/15-а.

Частина 2 ст.161 КАС України встановлює, що при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Отже, згідно з п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VII скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Також, у абзаці п'ятому пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.10.1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України вказано, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не визначено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Тому, суд дійшов висновку про необхідність застосовувати нормативні акти, що діяли на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Доводи позивача щодо звуження змісту та обсягу його права на призначення пенсії за вислугу років є необгрунтованимми та безпідставними, оскільки відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, яка діяла в редакції Закону з 26.07.2001 (в редакції Закону №2663-ІІІ від 12.07.2001) до 01.10.2011 (в редакції Закону №3668-VI від 08.07.2011), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України №3668-VI від 08.07.2011 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (набрав чинності 01.10.2011) частину 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» замінено двома частинами такого змісту: «Прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 15 років.

Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії».

Отже, у прокурорів та слідчих, які в період часу з 26.07.2001 до 01.10.2011 мали стаж роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, виникло право на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі зазначеної вище норми права ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ в редакції Закону №2663-ІІІ від 12.07.2001. При цьому, таке право у зазначених осіб виникло незалежно від того чи фактично воно було реалізовано шляхом звернення до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії.

У спірному випадку, позивач, у період часу з 26.07.2001 по 01.10.2011, не мала необхідного стажу роботи для призначення пенсії за віком, а саме її стаж роботи був меншим 20 років, а отже у позивача не виникло право на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у вказаній редакції).

Оскільки, позивач не набула такого права, то не можливо стверджувати і про звуження її змісту та обсягу, оскільки положення Конституції України, на які посилається позивач, вказують на неприпустимість звуження змісту та обсягу існуючого права, але у позивача такого права не існувало.

Не можуть бути підставою для задоволення позову і висновки позивача про порушення її прав, які гарантовані статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Позивач посилається на правову позицію Європейського суду з прав людини, яка полягає у тому, що право власності може бути «існуючим майном» або «законними сподіваннями» отримання права власності. З цих підстав позивач зазначив, що в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, перебуваючи на службі в органах прокуратури, вона мала законні сподівання отримати пенсію за вислугу років при досягнення 20 річного стажу, на умовах ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону №2663-ІІІ від 12.07.2001).

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити те, що «законне сподівання» не є правом у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конституції України. Сутність поняття «законне сподівання» полягає у тому, що виправдане очікування особи щодо досягнення певної мети повинно ґрунтуватися на положеннях національного законодавства, отже «сподівання» буде «законним» до тих пір, поки воно ґрунтується на законі. У свою чергу, законодавчі норми щодо соціально-економічних прав не є абсолютними та можуть змінюватися в залежності, зокрема, від економічного становища в державі. У спірному випадку встановлено, що на момент звернення позивача до Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії положення ст..50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, в частині визначення осіб, які мають право на призначення пенсії за вислугу років та розміру такої пенсії, втратили чинність; під час дії в часі зазначеної норми права позивач не набув права на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у вказаній вище редакції).

Таким чином, вищенаведені твердження позивача щодо порушення його права, суд вважає необґрунтованими.

Отже, оскільки позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії 13.07.2017 р., то Криворізьке південне обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області правомірно відмовило їй у призначенні пенсії за вислугу років згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ (в редакції Закону від 12.07.2001 року №2663-ІІІ).

При цьому, суд зазначає, що оскільки відсутні підстави для призначення позивачу пенсії за вислугу років на підставі ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ згідно його заяви від 13.07.2017 р., тому немає підстав для задоволення позовної вимоги про зобов'язання відповідача призначити їй пенсію за вислугу 20 років згідно ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції Закону України №2663-111 від 12.07.2001) та виплачувати її довічно з 14.07.2017 року, виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 18, 71, 94, 99, 104, 161-163, 183-2, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Конституцією України, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02.03.2015 року, ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, суд,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні вимог адміністративного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 південного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправними дії ОСОБА_3 південного обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_1