Справа № 310/6430/17
Суддя: Вірченко О. М.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/6430/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 листопада 2017 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

за участю представника позивачки ОСОБА_1, представника відповідача Колоскової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії,

встановив:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Бердянського об'єднаного управління ПФУ в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивачка з 2004 року отримує пенсію за віком, з жовтня 2014 року перебувала на обліку в УПФУ в м. Димитрові, оскільки є внутрішньо переміщеною особою. В квітні 2017 року ОСОБА_3 зареєструвала своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1. Згідно з довідкою УПСЗН від 21 квітня 2017 року № 735 позивачкою було надано заяву про відмову від довідки внутрішньо переміщеної особи. ОСОБА_3 з квітня 2017 року перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за віком на підставі поданої заяви про запит пенсійної справи за новим місцем проживання. В серпні без будь-яких пояснень відповідачем було припинено виплату пенсії позивачки. Листом від 23 серпня 2017 року № 166/Т-4 відповідачем було роз'яснено, що ОСОБА_3 для відновлення пенсії необхідно надати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у наданні такої довідки. Позивачка вважає такі дії протиправними, тому просила визнати дії відповідача протиправними та зобов'язати УПФУ поновити виплату її пенсії.

Позивачка в судове зсідання не з'явилась, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Представник позички позовні вимоги підтримав з викладених в позові підстав. Зазначив, що діями відповідача порушено гарантоване Конституцією України право позивачки на отримання пенсії, яка є єдиним джерелом для існування ОСОБА_3 Просив позов задовольнити.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що виплату пенсії позивачці було призупинено в зв'язку із тим, що нею не надано рішення УПСН про скасування довідки внутрішньо переміщеної особи. Просила відмовити в задоволенні позову.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

ОСОБА_3 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та перебуває на обліку в Бердянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Запорізької області на підставі поданої заяви про взяття на облік за новим місцем проживання. Пенсія виплачується на підставі електронної пенсійної справи, так як паперова пенсійна справа знаходиться на території, яка на даний час не підконтрольна українській владі та отримати її немає можливості, в зв'язку з проведенням антитерористичних операцій.

20 квітня 2017 року ОСОБА_3 зареєструвалась за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно довідки УПСЗН БМР від 21 квітня 2017 року № 735, ОСОБА_3 відмовилась від статусу внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до положень ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до Законів України (ст. 8 Конституції України).

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії (ст. 8 Конституції).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За висновками, наведеними в рішенні Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року у справі № 1-32/2009 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (ст.ст. 1, 3 Конституції України).

До конституційного права на соціальний захист враховується і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, що були заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення ст. 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не можуть бути обмежені за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати право громадянина на одержання призначеної йому пенсії незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.

Отже, зміна пенсіонером місця проживання не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту, а саме - отримання пенсії.

За змістом ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону.

Таким чином, враховуючи приписи вказаної норми, підтвердженням статусу внутрішньо переміщеної особи є довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково.

Згідно паспорту ОСОБА_3 серії НОМЕР_1, виданому 26 лютого 1998 року, позивачку зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1

Таким чином, враховуючи приписи ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та довідку Управління праці та соціального захисту населення Бердянської міської ради від 21 квітня 2017 року № 735, позивачка втратила статус внутрішньо переміщеної особи.

21 квітня 2017 року позивачка звернулась до відповідача із заявою, згідно якої повідомила про зміну реєстрації її місця проживання.

Згідно листа від 23 серпня 2017 року № 166/Т-4 відповідачем було роз'яснено, що ОСОБА_3 для відновлення пенсії необхідно надати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у наданні такої довідки..

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

У ст. 49 вказаного Закону зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 35 та ст. 46 цього Закону.

Аналіз вищенаведеної норми свідчить про те, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення та лише з підстав, визначених ст. 49 вказаного Закону.

В порушенням наведених приписів ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідачем рішення щодо припинення виплати пенсії позивачки не приймалося.

Отже, дії відповідача щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_3 є протиправними.

Позовні вимоги про зобов'язання відповідача поновити виплату пенсії позивачці з 01 серпня 2017 року також підлягають задоволенню, оскільки є похідними від задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 71, 160-163 КАС України, суд

постановив:

Позов ОСОБА_3 до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення з 01 серпня 2017 року виплати пенсії ОСОБА_3.

Зобов'язати Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити виплату пенсії ОСОБА_3 з 01 серпня 2017 року.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутніми при проголошенні постанови суду, можуть оскаржити постанову протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.М.Вірченко