Справа № 496/4019/17
Суддя: Трушина О. І.
Дата ухвалення: 2017-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 496/4019/17
Провадження № 2-а/496/131/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2017 року Суддя Біляївського районного суду Одеської області Трушина О.І., розглянувши в м. Біляївка адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Біляївського ВП ГУНП в Одеській області, Біляївського ВП ГУНП в Одеській області про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить визнати протиправними дії інспектора Біляївського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_2 щодо складення 24 листопада 2016 року протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 156335 відносно ОСОБА_1 та доопрацювання після 24 березня 2017 року протоколу про адміністративне правопорушення від 24 листопада 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

П.1 ч.1 ст. 109 КАС України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів та ін.

Відповідно до ст. 255 КУпАП складати протокол про адміністративне правопорушення мають право уповноважені на те посадові особи, представники громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Вичерпний перелік осіб, які мають право на складання протоколу про адміністративне правопорушення, регламентується.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що спір виник у зв'язку з складанням відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що вказаний позов не є адміністративним, оскільки відповідачем при складанні адміністративного протоколу здійснювалися не владні повноваження, а процесуальні, які повинні бути розглянуті при розгляді справ про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а складається уповноваженою особою за наслідками вчинення адміністративного правопорушення у порядку та випадках, встановлених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, в розумінні ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення є доказом по справі про адміністративне правопорушення. Питання щодо правильності складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановлення наявності чи відсутності в діяннях особи складу адміністративного правопорушення, тощо, належить розглядати в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення. Тобто питання розгляду та надання оцінки всім доказам, в тому числі і самому протоколу про адміністративне правопорушення здійснюється під час розгляду питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.278 КпАП України орган, що розглядає справу про адміністративне правопорушення окрім інших вирішує питання, щодо правильності складення протоколу та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, правомірність дій посадової особи щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення має доводитися при розгляді справи про адміністративне правопорушення і підлягає оцінці судом, в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення, в тому числі доопрацьований, встановлює лише виявлення порушення, однак, не породжує будь-яких правових наслідків для позивача, не встановлює його прав і обов'язків позивача, а тому не може бути предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, 24 квітня 2017 року Біляївським районним судом Одеської області винесено постанову, відповідно до якої провадження по справі закрито, виходячи з положень ст. 38 КУпАП. Позивач скористався своїм правом на апеляційне оскарження вказаної постанови.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, дії патрульної поліції по його складанню та доопрацюванню самостійним предметом оскарження бути не можуть, оскільки не підпадають під положення ст. 17 КАС України, якою визначено юрисдикцію адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним відмовити позивачу у відкритті провадження у справі за його адміністративним позовом.

Керуючись ст.ст. 2, 17, 18, п.1 ч. 1 ст. 109, 186 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Біляївського ВП ГУНП в Одеській області, Біляївського ВП ГУНП в Одеській області про визнання дій протиправними.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Одеського Апеляційного адміністративного суду, через Біляївський районний суд Одеської області, протягом п»яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області: ОСОБА_3