Справа № 243/8728/17
Суддя: Сидоренко І. О.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року м. Словянськ

приміщення суду за адресою: м. Словянськ, вул. Добровольського, 2

Словянський міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.

при секретарі судового засідання Воробйовій Т.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 11 м. Словянську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Словянської районної державної адміністрації Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Словянської районної державної адміністрації Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії. Даний адміністративний позов мотивований тим, що 01 вересня 2017 року Словянською районною державною адміністрацією Донецької області було прийнято рішення, яке оформлене у вигляді розпорядженні голови районної державної адміністрації № 292 від 01 вересня 2017 року в частині відмови ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у направленні на проходження альтернативної (невійськової) служби, яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, було відмовлено у направленні на проходження альтернативної (невійськової) служби. Вважає дане рішення нічим не мотивованим. Вважає, що рішення Слов'янської районної державної адміністрації є протиправним та таким, що обмежує його права в зв'язку з наступним. Статтею 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов'язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. В той же час, ч. 4 статті 35 Конституції України передбачено, що у разі якщо виконання військового обов'язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов'язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою. З викладеного вбачається, що встановлений ст. 65 Конституції України обов'язок громадянина захищати свою Державу кореспондується із встановленим ст. 35 Конституції України обов'язком Держави замінювати виконання військового обов'язку альтернативною (невійськовою) службою громадянину, який має несумісні із військовою службою релігійні переконання. Таким чином, стаття 35 Конституції України є спеціальною у відношенні до статті 65 Конституції України, оскільки становить конституційно-правове виключення із загального військового обов'язку для громадян, релігійні переконання яких не допускають проходження військової служби. Чинними міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України також встановлено, що право Держави зобов'язувати своїх громадян проходити військову службу не є абсолютним. Воно обмежується правом кожної людини на відмову від несення військової служби з міркувань совісті і релігії, закріпленому у статті 9 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, а також статті 18 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. При цьому, право на відмову від несення військової служби на підставі релігійних переконань має абсолютний характер. Тому держава не може накладати обмеження на свободу совісті та релігії за допомогою обов'язкової військової служби. Підстави та порядок направлення на альтернативну (невійськову) службу визначені Законом України «Про альтернативну (невійськову) службу». У відповідності до вимог статті 2 зазначеного Закону виконання військового обов'язку суперечить релігійним переконанням позивача і він належить до релігійної організації, віровчення якої не допускає користування зброєю. Позивач є Свідком ОСОБА_4, активно беру участь у діяльності місцевої релігійної громади Свідків ОСОБА_4 у м. Словянськ. Релігійна організація Свідки ОСОБА_4 в Україні, у відповідності з Положенням про Порядок проходження альтернативної (невійськової) служби, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України №2066 від 10.11.1999, відноситься до переліку релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю. У відповідності до ст. 4 Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу» наявність релігійних переконань може підтверджуватись документально або іншим чином. На підтвердження істинності своїх переконань позивачем подано довідку, видану Релігійною організацією «Релігійний Центр Свідків ОСОБА_4 в Україні» за № 1197 від 10 липня 2017 року в якій зазначено, що він належить до Релігійної організації Свідків ОСОБА_4 в Україні, відвідую християнські зібрання та беру участь у проповідуванні.

Просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Словянської районної державної адміністрації Донецької області, яке оформлене у вигляді розпорядженні голови районної державної адміністрації № 292 від 01 вересня 2017 року в частині відмови йому у направленні на проходження альтернативної (невійськової) служби та зобовязати Словянську районну державну адміністрацію Донецької області повторно розглянути заяву про направлення його на проходження альтернативної (невійськової) служби.

Представник відповідача, голова райдержадімінстрації, ОСОБА_5 в наданих до суду запереченнях вказав, що вважають позовні вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими. Позивач звернувся до райдержадміністрації з заявою про заміну військової строкової служби альтернативною (невійськовою) службою у звязку з релігійними переконаннями 31.07.2017 року. В заяві позивачем було зазначено, що він є членом релігійної громади організації Свідків ОСОБА_4, яка зареєстрована відповідно до законодавства України 30.03.1992 року, і що він прийняв водне хрещення 2011 року. В підтвердження зазначених відомостей позивачем була надана довідка від 27.07.2017 року № 1345. Зазначена довідка була неоригінальною, а лише представляла собою роздруківку за допомогою кольорового принтеру. Так звана довідка була надана Релігійною організацією «Релігійний Центр свідків ОСОБА_4 в Україні», що знаходиться у м. Львів. В зазначеній «довідці» зазначалось, що ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, є присвяченим охрещеним служителем Релігійної організації Свідків ОСОБА_4 в України та зроблене посилання на статут Релігійною організацією «Релігійний центр свідків ОСОБА_4 в Україні». Отже, в зазначеній «довідці» були вказані відомості, які не співпадали з даними, наданими Позивачем, а саме: не співпадала фамілія Позивача (вказано ОСОБА_1, а Позивач - ОСОБА_1); не співпадали відомості про реєстрацію Позивача (вказано м. Словянськ, вул. Бульварна, 7, а згідно даних паспорту позивач зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, яка була також вказана позивачем як місце проживання в заяві); не співпадали відомості про найменування релігійної організації, яка була зазначена позивачем в заяві (вказано Релігійна організація Свідків ОСОБА_4 в Україні, а в заяві позивача - організація Свідків ОСОБА_4). Таким чином, надана позивачем «довідка» не могла підтверджувати істинності релігійних переконань позивача. Також Позивачем в підтвердження істинності релігійних переконань були надані копії ОСОБА_3 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Статуту з інформацією на Релігійну організацію «Релігійна громада Свідків ОСОБА_4 міста Словянськ Донецької області», яка знаходиться в м. Словянську. Релігійна організація «Релігійна громада Свідків ОСОБА_4 міста Словянськ Донецької області» не була зазначена не в заяві позивача, ні в так званій «довідці». Заява позивача та документи, що були ним надані на підтвердження істинності релігійних переконань були розглянуті на засіданні районної комісії у справах альтернативної (невійськової) служби 04.08.2017 року. На засіданні комісії позивач повідомив, що він зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, і є служителем Релігійної організації «Релігійна громада Свідків ОСОБА_4 міста Словянськ Донецької області». Також на засіданні комісії був присутній ОСОБА_6 - старійшина релігійної організації «Релігійна громада Свідків ОСОБА_4 міста Словянськ Донецької області», який повідомив, що позивач відвідує релігійну організацію «Релігійна громада Свідків ОСОБА_7 міста Словянськ Донецької області». Отже, враховуючи невідповідність даних, повідомлених позивачем в заяві та на засіданні комісії, з даними, що містилися в наданих позивачем документа на підтвердження істинності релігійних переконань, комісією було прийняте рішення про перенесення розгляду заяви позивача. У звязку з виявленням вищезазначених невідповідностей, відповідачем 22.08.2017 року був направлений лист релігійній організації «Релігійна громада Свідків ОСОБА_7 міста Словянськ Донецької області» про надання відомостей про підтвердження або спростування належності позивача до релігійної організації «Релігійна громада Свідків ОСОБА_4 міста Словянськ Донецької області». Але будь-якої інформації релігійною організацією «Релігійна громада Свідків ОСОБА_7 міста Словянськ Донецької області» надано не було. 21.08.2017 року позивачем була надана інша довідка Релігійної організації «Релігійний центр свідків ОСОБА_4 в Україні» від 10.08.2017 року № 1459, в якій зазначалось, що ОСОБА_1, а не ОСОБА_1, ОСОБА_8, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, є присвяченим охрещеним служителем Релігійної організації Свідків ОСОБА_7 в Україні. Будь-які документи позивачем щодо Релігійної організації Свідків ОСОБА_4 в Україні надані для підтвердження, що зазначена організація відноситься до діючих згідно з законодавством України релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю, надані не були. 30.08.2017 року районною комісією у справах альтернативної (невійськової) служби за участю позивача було проведено засідання по розгляду заяви позивача та розглянута надана довідка. У звязку з тим, що позивачем знову була надана довідка з недостовірними даними, комісією було прийнято рішення по перенесення на 31.08.2017 року розгляду заяви з метою надання можливості позивачу надати відповідні документи про підтвердження істинності релігійних переконань та приналежності до діючих згідно з законодавством України релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю. 31.08.2017 року відбулося третє засідання комісії у справах альтернативної (невійськової) служби за участю позивача та громадянина ОСОБА_6 Будь-яких додаткових документів позивачем надано не було. Будь-яку письмову інформацію щодо підтвердження або спростування належності позивача до релігійної організації «Релігійна громада Свідків ОСОБА_7 міста Словянськ Донецької області» громадянин ОСОБА_6 надавати відмовився. Отже, комісією на підставі раніше наданих позивачем документів, в яких відомості не відповідають паспортним даним позивача та інформації, що зазначена ним в заяві та на засіданнях комісії, прийняте рішення про відмову позивачу в направленні на альтернативну (невійськову) службу у звязку з відсутністю підтвердження істинності релігійних переконань відповідно до ст. 11 Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу. Відсутність підтвердження щодо істинності релігійних переконань згідно зазначеної статті є підставою для відмови громадянину в направленні на альтернативну службу. Таким чином, відповідач діяв в повній відповідності до норм, встановлених діючим законодавством України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 09.10.2017 року, позов підтримали, просили задовольнити, надали пояснення аналогічні обґрунтуванню позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності № 01-57-0332 від 22.05.2017 року, в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, надала пояснення аналогічні запереченню на позовну заяву.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 надав показання та зазначив, що він є старійшиною Свідків ОСОБА_4, бере участь у діяльності місцевої релігійної громади Свідків ОСОБА_4 у м. Словянську. Його до райдержадміністрації не викликали, запитів щодо ОСОБА_1 він не отримував. Позивач разом з ним відвідує два рази на тиждень зібрання релігійної організації, є істино віруючим та приймає участь у проповідях.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 надав показання та зазначив, що він разом з позивачем відвідує зібрання релігійної організації та позивач є істино віруючим.

Заслухавши пояснення сторін та показання свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

31.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся до райдержадміністрації з заявою про заміну військової строкової служби альтернативною (невійськовою) службою у звязку з релігійними переконаннями. В заяві позивачем було зазначено, що він є членом релігійної громади організації Свідків ОСОБА_4, яка зареєстрована відповідно до законодавства України 30.03.1992 року, і що він прийняв водне хрещення 2011 року.

В підтвердження зазначених відомостей позивачем була надана довідка від 27.07.2017 року № 1345 Релігійної організації «Релігійний Центр свідків ОСОБА_4 в Україні», що знаходиться у м. Львів. В довідці, виданої на ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6, зазначено, що він є присвяченим охрещеним служителем Релігійної організації Свідків ОСОБА_4 в України та зроблене посилання на статут Релігійної організації «Релігійний центр свідків ОСОБА_4 в Україні».

Відповідно до копії ОСОБА_10 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Статуту з інформацією на Релігійну організацію «Релігійна громада Свідків ОСОБА_4 міста Словянськ Донецької області», остання знаходиться в м. Словянську.

Згідно з Протоколом № 2 засідання районної комісії у справах альтернативної (невійськової) служби від 04.08.2017 року була розглянута заява позивача та документи, що були ним надані на підтвердження істинності релігійних переконань. На засіданні комісії позивач повідомив, що він зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, і є служителем Релігійної організації «Релігійна громада Свідків ОСОБА_4 міста Словянськ Донецької області». Також на засіданні комісії був присутній ОСОБА_6 - старійшина релігійної організації «Релігійна громада Свідків ОСОБА_4 міста Словянськ Донецької області», який повідомив, що позивач відвідує релігійну організацію «Релігійна громада Свідків ОСОБА_7 міста Словянськ Донецької області».Через невідповідність даних, повідомлених позивачем в заяві та на засіданні комісії, з даними, що містилися в наданих позивачем документа на підтвердження істинності релігійних переконань, комісією було прийняте рішення про перенесення розгляду заяви позивача.

22.08.2017 року, у звязку з виявленням вищезазначених невідповідностей, відповідачем був направлений лист релігійній організації «Релігійна громада Свідків ОСОБА_7 міста Словянськ Донецької області» про надання відомостей про підтвердження або спростування належності позивача до релігійної організації «Релігійна громада Свідків ОСОБА_4 міста Словянськ Донецької області».

21.08.2017 року позивачем була надана довідка Релігійної організації «Релігійний Центр Свідків ОСОБА_4 в Україні» від 10.08.2017 року № 1459, в якій зазначалось, що ОСОБА_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, є присвяченим охрещеним служителем Релігійної організації Свідків ОСОБА_7 в Україні.

Згідно з Протоколом № 3 засідання районної комісії у справах альтернативної (невійськової) служби від 30.08.2017 року за участю позивача було проведено засідання по розгляду заяви позивача та розглянута надана довідка. У звязку з тим, що позивачем знову була надана довідка з недостовірними даними, комісією було прийнято рішення по перенесення на 31.08.2017 року розгляду заяви з метою надання можливості позивачу надати відповідні документи про підтвердження істинності релігійних переконань та приналежності до діючих згідно з законодавством України релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю.

Згідно з Протоколом № 4 засідання районної комісії у справах альтернативної (невійськової) служби від 31.08.2017 року відбулося третє засідання комісії у справах альтернативної (невійськової) служби за участю позивача та громадянина ОСОБА_6 Комісією на підставі раніше наданих позивачем документів прийняте рішення про відмову позивачу в направленні на альтернативну (невійськову) службу у звязку з відсутністю підтвердження істинності релігійних переконань відповідно до ст. 11 Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу.

Відповідно до Розпорядження голови районної державної адміністрації № 292 від 01 вересня 2017 року, ОСОБА_1 було відмовлено в направленні на альтернативну (невійськову) службу у звязку з відсутністю підтвердження істинності релігійних переконань.

Згідно зі ст. 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Ніхто не може бути увільнений від своїх обов'язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. У разі якщо виконання військового обов'язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов'язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу», право на альтернативну службу мають громадяни України, якщо виконання військового обов'язку суперечить їхнім релігійним переконанням і ці громадяни належать до діючих згідно з законодавством України релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.1999 року № 2066 затверджено Перелік релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю. Окрім інших, до цього переліку входить релігійна організація Свідків ОСОБА_4.

В ст. 11 Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу» зазначені підстави для відмови громадянину в направленні на альтернативну службу за відсутності підтверджень щодо істинності його релігійних переконань.

Але, при цьому необхідно враховувати, що зазначений предмет доказування (істинність релігійних переконань) має певну специфіку, у звязку з чим його дослідження, доведення або спростування, не може відбуватися за загальними правилами.

Релігійна віра - це впевненість особи у реальному існуванні нематеріального світу, істот, явищ, процесів, походжень, особливих якостей в окремих предметів, на підставі субєктивного переконання, без необхідності підтвердження їх ніякими доказами.

Сам факт будь-яких переконань особи, тим більше релігійних, не може бути доведений нічим іншим ніж висловленням саме цієї особи.

Заява особи, про наявність в неї певних релігійних переконань є єдиним, можливим, достатнім та необхідним доказом для доведеності істинності релігійних переконань саме зазначеної особи у розумінні ст. 11 Закону, оскільки жодними засобами та методами матеріального світу, якими в теперішній час володіє людська цивілізації спростувати істинність, довести неправдивість цих релігійних переконань неможливо.

Саме в можливості особи самостійно обирати себе релігійні переконання полягає право на свободу совісті, яке гарантується Україною відповідно до ст. 9 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 35 Конституції України, Законом України «Про свободу совісті та релігійні організації».

Оскільки позивач ОСОБА_1 свою позицію щодо наявності у нього релігійних переконань, висловив чітко у заяві про направлення його на проходження альтернативної (невійськової) служби, ідентифікуючі себе як вірянина релігійної організації Свідків ОСОБА_4 у відповідача не може бути жодних підстав для заперечення істинності цього.

Будь-яка ревізія або перевірка органами державної влади істинності релігійних переконань особи, вимоги надати ще будь-які матеріальні докази від цієї особи на їх підтвердження, було б протиправним втручанням у право на свободу совісті.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу», на альтернативну службу направляються громадяни, які підлягають призову на строкову військову службу і особисто заявили про неможливість її проходження як такої, що суперечить їхнім релігійним переконанням, документально або іншим чином підтвердили істинність переконань та стосовно яких прийнято відповідні рішення.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.1999 року № 2066, громадяни України мають право на альтернативну службу, якщо виконання військового обов'язку суперечить їхнім релігійним переконанням і якщо вони належать до діючих відповідно до законодавства релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю. Перелік таких релігійних організацій затверджується Кабінетом Міністрів України. Цим правом користуються громадяни, які належать до зазначених релігійних організацій, що діють як із зареєстрованим статутом, так і без його реєстрації.

Також, відповідно до п. 9 Постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.1999 року № 2066, про дату явки громадянина до відповідного структурного підрозділу місцевої держадміністрації, на якому розглядатиметься питання про направлення його на альтернативну службу, відповідний структурний підрозділ місцевої держадміністрації повідомляє письмово та пропонує громадянинові подати до відповідного структурного підрозділу місцевої держадміністрації у разі потреби додаткове підтвердження істинності релігійних переконань в документальній або іншій формі (зокрема запросити представників релігійної організації тощо).

Позивачем ОСОБА_1 в судовому засіданні надано до суду довідка Релігійної організації «Релігійний Центр Свідків ОСОБА_4 в Україні» від 13.10.2017 року № 1843, в якій зазначалось, що ОСОБА_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, є присвяченим охрещеним служителем Релігійної організації Свідків ОСОБА_7 в Україні.

Згідно зі Статутом Релігійної організації «Релігійний Центр Свідків ОСОБА_4 в Україні», який зареєстрований постановою Ради у справах релігії при Кабінеті Міністрів України від 30.03.1992 року, Релігійна організація «Релігійний Центр Свідків ОСОБА_4 в Україні» є юридичною особою та канонічним органом Релігійної організації Свідків ОСОБА_4 в Україні, який створений для забезпечення її діяльності та представництва її інтересів перед державою та іншими субєктами. Релігійна організація є канонічним утворенням, яке канонічно обєднує всі релігійні групи, громади, обєднання та організації Свідків ОСОБА_4 в Україні, включаючи юридичні особи, створені Центром, Центр та окремих Свідків ОСОБА_4.

Відповідно до Статуту Релігійної організації «Релігійний Релігійна громада Свідків ОСОБА_4 міста Словянськ Донецької області», який зареєстрований постановою Ради у справах релігії при Кабінеті Міністрів України від 30.03.1992 року, релігійна громада Свідків ОСОБА_4 складається з присвячених та охрещених Свідків ОСОБА_4 та неохрещених (приєднаних) осіб, котрі поділяють вірування Свідків ОСОБА_4 та приймають участь у діяльності такої релігійної громади. У вирішенні організаційних питань та канонічних питань Громада добровільно підпорядковується Релігійній організації «Релігійний Центр Свідків ОСОБА_4 в Україні».

Також, допитані в судовому засіданні свідки підтвердили істинності релігійних переконань позивача ОСОБА_1

Посилання відповідача на те, що позивачем ОСОБА_1 не надано доказів в підтвердження істинності релігійних переконань, а тому не може вважатися істинно віруючим, є протиправною оцінкою канонічних правил релігійної громади, на що відповідач не уповноважений.

До того ж, суд вважає необхідним зазначити, що альтернативна (невійськова) служба, про направлення на яку клопотав ОСОБА_1, не є якоюсь пільгою, звільненням від обовязку або способом ухилення від проходження військової служби.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу», альтернативна (невійськова) служба є лише формою виконання обов'язку перед суспільством. При цьому, виконання цього обовязку покладається на особу у строки, що півтора рази перевищує строк військової служби. Проходження альтернативної (невійськової) служби повязано з покладення на особу певних обмежень, передбачених ст. 8 Закону: брати участь у страйках; займатися підприємницькою діяльністю; навчатися в закладах освіти та ін.

Заява про направлення на проходження альтернативної (невійськової) служби, є свідомим волевиявленням особи про прийняття на себе обовязків та обмежень у звязку з її проходженням, в строки навіть більше ніж для проходження військової служби, що як раз красномовно і свідчить про наявність у особи переконань, повязаних з неприйняттям зброї, військової служб, дотримання принципів пацифізму та інше.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позов у повному обсязі, визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 01.09.2017 року про відмову ОСОБА_1 на проходження альтернативної (невійськової) службу, та зобовязати повторно розглянути його заяву з цього приводу.

Під час повторного розгляду заяви ОСОБА_1, відповідач повинен врахувати висновки суду щодо достатності доказів для підтвердження особою істинності своїх релігійних переконань.

При зверненні до суду позивачем були понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 640 грн., які відповідно до положень статей 87, 94 та 98 КАС України, з урахуванням задоволення судом позовних вимог, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 9-10, 17, 69-71, 117-118, 158-163,171-2 КАС України, ст.ст. 33, 156, 222, 257, 280, 283-284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Словянської районної державної адміністрації Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Словянської районної державної адміністрації Донецької області, яке оформлене у вигляді розпорядженні голови районної державної адміністрації № 292 від 01 вересня 2017 року в частині відмови ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у направленні на проходження альтернативної (невійськової) служби.

Зобовязати Словянську районну державну адміністрацію Донецької області повторно розглянути заяву про направлення на проходження альтернативної (невійськової) служби ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з Словянської районної державної адміністрації Донецької області (юридична адреса: 84100 Донецька область, місто Словянськ, вулиця Василівська, 45, ) на користь ОСОБА_1, витрати по сплаті судового збору у сумі 640 грн.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийнятті постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду ОСОБА_11