Справа № 638/4218/17
Суддя: Грищенко І. О.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/4218/17
Провадження № 2-а/638/351/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
Головуючого судді Грищенко І. О.
За участю секретаря Самогньозд О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова ( Київського об"єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова) про визнання протиправними дій суб"єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії,
встановив:
20.03.2017 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила суд:
- визнати незаконним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова від № 391 від 27.12.2016 року про відмову в перерахунку пенсії ,

- зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова перерахувати їй пенсію з 01.01.2016 року з урахуванням довідки про заробітну плату № 682/ВФЗ від 19.12.2016 року із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію в 2004 році.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона являється інвалідом II групи, з 2004 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова та отримую пенсію згідно з Законом України „ Про державну службу .

22.12.2016 року вона звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, у зв`язку з підвищенням заробітної плати державного службовця, та надала відповідну довідку про заробітну плату № 682/вфз від 19.12.2016 року про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсій непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсій працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію, яку видано Харківським військовим комісаріатом , просила провести перерахунок з 01.12.2015 року пенсії державного службовця, у зв`язку з підвищенням з 01.12.2015 року заробітної плати державним службовцям, відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 року № 1013.
27.12.2016року рішенням №391 відповідач відмовив їй в перерахунку пенсії. Вважає відмову неправомірно з тих підстав, що 09.12.2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набула чинності з дня опублікування - 15.12.2015 р. та застосовується з 1 грудня 2015 року (відповідно до пункту 6 постанови).

У січні 2016 року управління Пенсійного Фонду України в Київському районі міста Харкова не перерахувало пенсію державного службовця відповідно постанови №1013, тобто законні вимоги не дотримано.

Позивач вважає рішення відповідача протиправним, оскільки воно протирічать нормам Конституції України. Відповідно до ст.ст.21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звужування змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Позивач в судове засідання не з`явилась , подала письмову заяву, в якій вказала, що підтримує свої позовні вимоги, просила задовольнити, справу розглядати у її відсутність.

Уповноважений представник відповідача - в судове засідання не з`явився , подала письмову заяву, в якій зазначив, що управління не визнає позовні вимоги позивача , просить відмовити в задоволенні позову. Справу розглядати без участі представника.

Суд, вивчивши доводи позовної заяви, докази, надані на обгрунтування вимог та заперечень на позовні вимоги, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Стосовно наявності підстав для перерахунку пенсії з врахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та премій до Дня місцевого самоврядування.
Згідно зі ст. 37 Закону України "Про державну службу" (далі - Закон) (в редакції, яка діяла на час призначення пенсії) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Частиною другою статті 37-1 вказаного Закону встановлено, що перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Згідно зі ст. 2 Закону України "Про оплату праці" в структуру заробітної плати входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.
У відповідності до ч. 2 ст. 33 Закону України "Про державну службу" заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.
Крім того, статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.
Частиною 1 статті 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Статтею 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір обов`язкове державне пенсійне страхування.
За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997р. (в редакції до 08.07.2010р.) об`єктом оподаткування є: фактичні витрати на оплату праці працівників, які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", а також винагороди, що виплачуються громадянам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру.
Таким чином, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та премії з яких сплачувались страхові внески, входять до складу додаткової заробітної плати та враховуються при обчисленні розміру пенсії позивача.
Так, у спірних правовідносинах слід надати перевагу нормам статті 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статті 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення", які є спеціальними в питаннях призначення та перерахунку пенсії державного службовця, а не положенням Законів України "Про державну службу", який щодо спірних правовідносин є загальним.
Чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Так, відповідно до частини 1 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною 2 цієї статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положеннями частини 1 статті 100 КАС передбачено, то адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановлюється ухвала.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").
Таким чином, для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.
Разом з тим, до суду з позовом про захист своїх порушених прав позивач звернулась 20.03.2017р.
Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду з адміністративним позовом, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом, період, за який позивач просить суд захистити її права, суд доходить висновку, що права позивача підлягають захисту в межах шестимісячного строку, починаючи з 20.09.2016 р.
Згідно зі ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Враховуючи те, що позивач звернувся до відповідача за перерахунком пенсії 22.12.2016 на підставі довідок про заробітну плату від 19.12.2016 р. то перерахунок пенсії повинен здійснюватися з 01.01.2017 р. Строки перерахунку пенсії врегульовані статтею 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до частини 4 якої, у разі виникнення права на підвищення пенсії перерахунок провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.
Стосовно перерахунку пенсії державного службовця в зв`язку з підвищенням зарплати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів»

Згідно п. 1 постанови КМУ від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка застосовується з 01.12.2015 року, були підвищені посадові оклади працівникам установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери. До 1 січня 2015 року питання перерахунку пенсій державних службовців у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям було врегульоване ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», відповідно до якої у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.
Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність. деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-УІІІ, який набрав чинності з 1 січня 2015 року, були внесені зміни до Закону України «Про державну службу», зокрема, статтю 37-1 викладено в новій редакції. Відповідно до даної статті, умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються КМУ.
Порядок здійснення перерахунку пенсії державних службовців у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям був врегульований п. 4 постанови КМУ від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії».
Пунктом 2 постанови КМУ № 1013 були внесені зміни до деяких постанов КМУ, зокрема, й до постанови КМУ № 865, з якої вилучено пункт 4 та викладено в новій редакції абзац перший пункту 5 та пункт 6, які стосувались проведення перерахунку пенсій державних службовців.
На момент звернення до управління щодо проведення перерахунку пенсії у зв`язку із підвищенням розміру заробітної плати непрацюючим державним службовцям, відсутні нормативно-правові акти, які б визначали умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям.
З 01.05.2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 01.12.2015 року № 889. Відповідно до ст. 90 зазначеного Закону, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень даного Закону передбачено, що Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723 втратив чинність, крім статті 37, що застосовується для осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889.
Позивач звернувся до управління із заявою 22.12.2016 року для проведення перерахунку уже призначеної пенсії. Управлінням своїм рішенням від 27.12.2016 року відмовило в проведенні перерахунку пенсії, оскільки. Законом України «Про державну службу» №889 від 10.12.2015 року (набув чинності 01.05.2016 року) не передбачено проведення перерахунків.
Згідно зі ст. 19 Конституції України правовий порядок ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суб`єкти публічного права мають право здійснювати свої повноваження в межах встановлених границь та повноважень. Тобто діє принцип «можна тільки те, що дозволено». Для публічного права характерний специфічний юридичний порядок «влади - підпорядкування», згідно якого управління повинно здійснювати точну реалізацію вказівок влади, а всі інші особи - підпорядкуватися їм. Повноваження відповідача визначені законом та носять імперативний характер.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом.
Таким чином, позивачеві була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу».
З 01.05.2016 року набув чинності новий Закон України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року, яким не передбачено здійснення перерахунку.
Чинність нормативно-правових актів припиняється внаслідок:
-перебігу строку, на який було передбачено чинність акта;
-перебігу подій (ситуацій, станів), з існуванням яких офіційно пов`язувалась чинність акта;
-скасування акта тим органом, який його прийняв, або вищим від нього органом;
-прийняття з цього ж питання іншого (нового) нормативного акта тим самим органом;
-офіційного визнання акта незаконним, недійсним (не чинним) шляхом певної, встановленої законом судової процедури.
Чинність закону (нормативного акта) у часі починається з моменту набрання законом чинності. Набрання законом чинності означає, що з цього моменту всі організації, посадові особи і громадяни повинні керуватися ним, виконувати і дотримуватись його.
Нормативні акти в правовій державі в основному діють лише «вперед» і не мають зворотної дії, тобто приводять до виникнення юридичних наслідків тільки у зв`язку з тими фактами, що виникли після набрання ними чинності. Традиційно відзначається, що, виходячи з практики, загальний принцип, який визначає напрям дії нормативних актів, може бути визначений як принцип негайної дії. Це пояснюється тим, що держава, як правило, зацікавлена в найбільш швидкій заміні старих відносин новими, старої норми новою нормою.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99. за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України.
Так, до 01 січня 2015 року ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» було передбачено право на перерахунок пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.
Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2015 року, були внесені зміни до Закону України «Про державну службу», зокрема, статтю 37-1 викладено в новій редакції. Так, відповідно до даної статті, умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються КМУ.
З цього часу та до 09 грудня 2015 року право на перерахунок пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям передбачалося пунктом 4 Постанови КМУ «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» № 865 від 31.05.2000 року.
Постановою КМУ № 1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно - правових актів» були внесені зміни до постанови КМУ № 865 від 31.05.2000 року та вилучено пункт 4, яким був врегульований порядок перерахунку пенсій державних службовців у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.
Законом України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року, який набув чинності з 01.05.2016 року не передбачено здійснення перерахунку пенсії.
З наведеного вбачається, що на час звернення позивача із заявою до управління про здійснення перерахунку пенсії з підстави підвищення розміру заробітної плати непрацюючим державним службовцям (власне як і на даний час), права на перерахунок пенсії з вказаної підстави жодним нормативним актом не передбачено.
Оскільки чинним законодавством не передбачено перерахунок пенсії управлінням позивачу відмовлено, про що позивача повідомлено листом від 10.08.2016 року № 12959-02/26.
Відповідно до зазначеного, управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районні м. Харкова діяло в межах покладених повноважень та згідно чинного законодавства України не порушило права та законні інтереси позивача.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з положеннями до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
За ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Судовим розглядом справи встановлено та не заперечується сторонами, що позивач з вересня 2004 рооку перебуває на обліку в УПФУ в Київському районі м. Харкова, отримує пенсію , як державний службовець.
09.12.2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набула чинності з дня опублікування - 15.12.2015 р. та застосовується з 1 грудня 2015 року (відповідно до пункту 6 постанови).
У січні 2016 року управління не перерахувало позивачу пенсію державного службовця відповідно постанови №1013.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ(на момент призначення пенсії) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.
При цьому, внесені Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VI від 08 липня 2011 року зміни до статті 37 Закону України "Про державну службу" щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.
Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розміру заробітку для обчислення пенсії".
Пунктом 4 вищезазначеної Постанови встановлено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 р. N 432-IV "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу", визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії.
Відповідно до положень п. 5 Постанови №865 (у редакції від 25.03.2014) перерахунок пенсій провадився з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи.
Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики. У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а у разі його відсутності та перейменування (відсутності) посад довідка видається у порядку, встановленому Міністерством соціальної політики за погодженням з Головним управлінням державної служби.
Відповідно до вимог статті 37-1 Закону № 3723-XII (у редакції, на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії) умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» до Постанови №865 внесено зміни, які застосовуються з 01.12.2015, а саме виключено пункт 4, та пункт 5 викладено в новій редакції: «Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».
Таким чином, Положеннями Постанови № 865, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії не передбачено порядку перерахунку пенсії державного службовця.
Але, всупереч вимогам ст. 37-1 Закону №3723-XII Кабінетом Міністрів України не визначено порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям.
09.12.2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набула чинності з дня опублікування - 15.12.2015 р. та застосовується з 1 грудня 2015 року (відповідно до пункту 6 постанови).
Згідно з положеннями п. З постанови «у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов`язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено: додатками 1-37, 431, 432, 48-55 до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" (Офіційний вісник України, 2006 р., № 10, ст. 632)».
Цією ж постановою виключений п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000р. №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій».
Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та Закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.
До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами (в тому числі і Законом України «Про державну службу»). Тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається.
Аналізуючи категорію «звуження змісту прав і свобод», Конституційний Суд України в мотивувальній частині свого Рішення від 11.10.2005 р. № 8- рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) констатував: «Зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.
Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами і свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики (абз.5,6 пункту 4)».
Крім того, Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.09.2005 року № 5-рп/2005 (справа про постійне користування земельними ділянками) роз`яснив своє розуміння словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 Конституції України. Так, Конституційний Суд України вважає, що «конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя).
Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». При цьому Конституційний Суд України зазначив, що «загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена».
У зв`язку із цим Конституційний Суд України вважає, що визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина є скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.
Конституційний Суд України в своїх Рішеннях від 22.09.2005 р. № 5-рп/2005, від 29.06.2010 р. № 17-рп/2010, від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010, від 11.10.2011 р. № 10-рп/2011 неодноразово наголошував на тому, що громадяни мають бути впевненими в своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене.
Згідно з приписами частини 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Конституція України має вищу юридичну силу, а закони і інші нормативно-правові акти повинні відповідати їй.
Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 15.05.1997 р. закріплює один із найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, в тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи в громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршено прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акту ( абзаци 1 та 2 п.5 мотивувальної частини вказаного Рішення).
Суть зворотної дії в часі законів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності тільки за умови, якщо вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи (абз.2 п.2 Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2000 КСУ від 19.04.2000 р.).
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення «Кечко проти України» від 08.11.2005, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.
Щодо посилань відповідача на те, що починаючи з 01 червня 2015 року і до законодавчого врегулювання спеціальні пенсії не призначаються, а вже призначені - не перераховуються, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.
Між тим, пенсія позивачу призначена з 2004 року, тобто, до внесення змін до Закону України «Про державну службу».

Вирішуючи питання про застосування Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у часі, суд виходить з того, що згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Посилання відповідача на те, що згідно пункту 5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01 червня 2015 року норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначена відповідно до ЗУ «Про державну службу», не діють, суд вважає необґрунтованим, оскільки позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії, а не про призначення пенсії вперше.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що право позивача на перерахунок пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.
Таким чином, суд доходить висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та часткового задоволення позову про визнання дій відповідача протиправними, та зобов`язання перерахувати відповідачу пенсію державного службовця у зв`язку з підвищенням зарплати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію та виплатити її в повному обсязі.
Застосовуючи приписи статей 99,100 КАС України, статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", перерахунок пенсії позивача відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» має бути здійснений з 01.01.2017 року.

Вимоги в частині зобов"язання відповідача провести перерахунок пенсії за період часу з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року- залишити без розгляду по причині пропуску строку звернення до суду за захистом порушеного права.

Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. ст. 87, 94 КАС України в зв`язку з чим вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київського об"єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на користь держави судові витрати в розмірі 640,00 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 11, 17, 69 - 71, 94, 99, 100, 159 - 163 КАС України, ст.ст. 19, 22, 58, 64 Конституції України, ст. 37, 37-1 Закону України «Про державну службу», суд, -
постановив:
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати незаконним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова від 27.12.2016 року № 391 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з підвищенням зарплати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії державного службовця, з врахуванням даних довідки № 682/вф3 про заробітну плату , що подається для перерахунку пенсій непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсій працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію, яку видано Харківським військовим комісаріатом 19.12.2016 року , із збереженням відсотку нарахування пенсії на момент виходу на пенсію в 2004 році та виплатити її в повному обсязі, починаючи з 01.01.2017 року, з врахуванням вже виплачених сум.
В іншій частині позовні вимоги залишити без розгляду.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київського об"єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн
Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Суддя: І.О.Грищенко