Справа № 607/11520/17
Суддя: Ломакін В. Є.
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.10.2017 Справа №607/11520/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Ломакіна В.Є.

за участю секретаря Репетівської В.Р.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до відповідача УПП у м. Тернополі ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №433528 від 07 вересня 2017 року, якою її визнано винною у вчиненні правопорушень передбачених ч.1 ст. 126, ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що порушення правил дорожнього руху вона не допускала, а тому вважає, що зупинка її автомобіля була безпідставною та працівник поліції не мав права вимагати у неї передачі для перевірки полісу обовязкового страхування власників наземних транспортних засобів. Крім цього, позивач стверджує, що страховий поліс на керований нею автомобіль був в наявності та на вимогу поліцейського вона предявила його для перевірки. З цих підстав ОСОБА_1 вважає, що оскаржувана постанова винесена належних доказів, без зясування дійсних обставин справи та без дотримання процесуального порядку її розгляду, при накладенні адміністративного стягнення не враховано вимоги 33, 34 КУпАП та безпідставно накладено на позивача адміністративне стягнення. Зважаючи на вище наведене ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просить оскаржувану постанову скасувати.

Представник відповідача УПП у м. Тернополі ДПП ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, вважає оскаржувану постанову законною, доводи позивача безпідставними, а тому просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти:

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №433528 від 07 вересня 2017 року, ОСОБА_1 07 вересня 2017 року о 22 год. 39 хв. в м. Тернополі по вул. Протасевича керувала транспортним засобом «TOYOTA Land Cruser 42» номерний знак НОМЕР_1, із не ввімкненими фарами ближнього світла в темну пору доби, а також у водія був відсутній поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила вимоги п.п. 19.1 (а), 2.1 (ґ) ПДР України та скоїла адміністративні правопорушення передбачені ч.1 ст. 126, ч.2 ст. 122 КУпАП.

Вказаною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд приходить до наступного висновку.

Згідно пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно частини першої та п'ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. Учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 затверджені Правила дорожнього руху, які відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом. 1.1. Правил дорожнього руху визначено, що Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Отже, наведеними нормами визначено, що позивач, як водій транспортного засобу, повинен виконувати встановлені діючим законодавством правила дорожнього руху. Відступати від виконання своїх обов'язків водій може лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Згідно п. 19.1 (а) ПДР України, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої на всіх механічних транспортних засобах фари ближнього (дальнього) світла.

Згідно п. 2.4 (а) ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також предявити для перевірки документи зазначені у пункті 2.1.

Пунктом 2.1 (ґ) ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідальність згідно ст.126 КУпАП настає за керування транспортними засобами водіями, які не мають при собі або не передали для перевірки поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена карта"). Частиною 2 статті 122 КУпАП, серед іншого, передбачено відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи вйого вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно переглянутих в судовому засіданні матеріалів відеофіксації із нагрудних відеокамер працівників поліції вбачається, що при оформленні працівниками патрульної поліції оскаржуваної постанови ОСОБА_1 підтвердила факт керування транспортним засобом без ввімкнених фар в режимі ближнього світла. При цьому вона вказала, що поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на керований нею автомобіль у неї відсутній.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позивач допустила адміністративні правопорушення передбачені ч.2 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП за обставин наведених в оскаржуваній постанові.

Доводи позивача з приводу того, що працівники поліції не мали права вимагати у неї для перевірки полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів суд вважає безпідставними виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів;

Згідно п.21.1 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу (п.21.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Оскільки позивач ОСОБА_1 порушила вимоги п. 19.1 (а) ПДР України, а саме керувала транспортним засобом із не ввімкненими фарами ближнього світла в темну пору доби, у інспектора існувала правомірна вимога для предявлення документів, передбачених пунктом 2.1 ПДР України, в тому числі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Аналізуючи зібрані в судовому засіданні докази та норми чинного законодавства, суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за обставин вказаних в оскаржуваній постанові. Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушень, судом здобуто не було, а ті обставини, з яких позивач просить скасувати постанову суд вважає таким, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності за вчиненні правопорушення.

Крім цього, суд проаналізувавши законодавчі приписи, дослідивши матеріали справи та оглянувши диск, долучений до матеріалів справи, не вбачає порушень процедури при складенні постанови та при розгляді адміністративних матеріалів інспектором патрульної поліції.

Встановивши дані обставини, суд вважає, що оскаржувана постанова, відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, винесена на підставі та в межах повноважень наданих інспектору патрульної поліції, у спосіб, що передбачені Конституцію України та чинним законодавством України, за наявністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 122, ч.1 ст. 126 КпАП України, адміністративне стягнення накладене у відповідності до вимог ст. 36 КУпАП та в межах санкції статей ч.2 ст. 122, ч.1 ст. 126 КпАП України, а тому підстави для її скасування відсутні.

Позовні вимоги в частині вимоги позивача про закриття провадження у справі за відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення до задоволення не підлягають, оскільки право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених ст.221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб'єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до задоволення не підлягають.

Керуючись п.п. 2.1, 2.4 (ґ), 19.1 (а) ПДР України, ст. 36, ч.2 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП, ст.ст. 158 163, 171-2, 186 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №433528 від 07 вересня 2017 року відмовити.

Постанова набирає законної сили через десять днів з дня її проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Головуючий суддяОСОБА_3