Справа № 264/4344/17
Суддя: Іванченко А. М.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/4344/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2017 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в особі судді Іванченко А.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батольйону Управління патрульної поліції в м. Херсон ДПП ОСОБА_2, з приводу рішення суб'єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому вказав, що 02 вересня 2017 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Постанову по справі про адміністративне правопорушення винесено за те, що 02 вересня 2017 року об 11.30 годині він керував автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT» державний номерний знак 3045-17 АА на автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ на 173 км., здійснив обгін на перехресті позначений дорожнім знаком 1.22 та в ході перевірки документів водій не мав при собі (не предявив) поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 14.6 А, 2.1 ґ ПДР, що тягне за собою відповідальність передбачену за ч.1 ст. 126 та ч.» ст.. 122 КУпАП. Із постановою не згодний і просить її скасувати.

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, а саме без всебічного та об'єктивного з'ясування інспектором обставин справи, при відсутності достатніх доказів його винуватості в адміністративному правопорушенні, містить у собі посилання на обставини, що в дійсності не мали місце. Заперечував факт порушення правил дорожнього руху, вказував на відсутність будь-яких доказів порушення правил дорожнього руху, а також зазначив, що мав при собі відповідний поліс обовязкового страхування, однак інспектором не зясовувалось питання щодо його наявності в мене.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надіслав до суду письмові заперечення, в яких зазначив про законність дій інспектора роти № 3 батольйону УПП в м. Херсон ДПП ОСОБА_2, який 02.07.2017 року близько 11-30 год. під час патрулювання на автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ на 173 км. виявив автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT» державний номерний знак 3045-17 АА, водій якої здійснив обгін на перерехресті позначеному дорожнім знаком 1.22, чим порушив п. 14.6 «а» Правил дорожнього руху України. Виявивши правопорушення, інспектори поліції зупинили водія даного транспортного засобу та в ході перевірки у водія відповідних документів було встановлено, що останній не мав при собі поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1. «ґ» Правил дорожнього руху , за що було складено постанову та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч.1 ст. 126 КУпАП та ст. 122 ч.2 КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 14.6 «А» Правил дорожнього руху України заборонено обгін на перехресті.

Пунктом 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України визначено, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Судом встановлено, що постановою, винесеною інспектором роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Херсон ДПП лейтенантом ОСОБА_3 на місці скоєння адміністративного правопорушення, серії БР № 505184 від 02 вересня 2017 року, копія якої була вручена позивачу, останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.126 ч.1, ст. 122 ч.2 КУпАП і накладено адміністративне стягнення за те, що 02 вересня 2017 року об 11.30 годині він керував автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT» державний номерний знак 3045-17 АА на автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ на 173 км., здійснив обгін на перехресті позначений дорожнім знаком 1.22, в ході перевірки документів водій не мав при собі (не предявив) поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.1 ґ ПДР, що тягне за собою відповідальність передбачену за ч.1 ст. 126, ч.2 ст. 122 КУпАП. За вказане правопорушення ОСОБА_1 піддано штрафу на користь держави в сумі 425грн.

Згідно ст. 122 ч.2 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст. 126 ч. 1 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об'єкт та об'єктивну сторону правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП України, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення полягало у протиправному посяганні на встановлені правила користування транспортним засобом в сфері дорожнього руху шляхом порушення вимог п. 14.6 «а» ПДР України, а саме порушення правил проїзду перехресть, а також п.2.1 «ґ» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

При цьому, доведеність вини позивача у вчинених адміністративних правопорушеннях підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 70 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Однак, в ході судового розгляду, відповідачем жодними належними та допустимими доказами не доведено перед судом факту вчинення позивачем зазначеного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення у виді порушень п.п. 2.1 «ґ», 14.6 «а» Правил Дорожнього Руху України, зокрема, не представлено відеофіксації можливого порушення правил дорожнього руху.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395 передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення, винесена з порушенням вимог ст. 280 КУпАП та є протиправною, отже підлягає скасуванню, а адміністративна справа закриттю на підставі ст.. 247 ч.1 КУпАП за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, оскільки відповідачем не надано суду доказів, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 2,9,94,160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батольйону Управління патрульної поліції в м. Херсон ДПП ОСОБА_2, про визнання дій неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову серії БР2 № 505184 від 02 вересня 2017 року, винесену інспектором роти № 3 батольйону Управління патрульної поліції в м. Херсон ДПП ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 1, ст. 122 ч.2 КУпАП України визнати незаконною та скасувати.

Апеляційна скарга може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд м.Маріуполя з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: А. М. Іванченко