Справа № 164/23/17
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

06 листопада 2017 року м.Київ К/800/35475/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Голяшкін О.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 17 серпня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Маневицької селищної ради Волинської області, третя особа - ОСОБА_2, про визнання протиправними та скасування рішень, скасування ордера, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Маневицької селищної ради Волинської області, третя особа - ОСОБА_2, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила скасувати рішення від 21 лютого 2008 року №87 «Про розподіл вивільненого житла», від 12 жовтня 2016 року №92 «Про заяву гр.ОСОБА_1, ОСОБА_3 про повернення квартири АДРЕСА_1»; скасувати виданий ОСОБА_2 ордер на житлове приміщення від 06 березня 2008 року №111; скасувати рішення реєстраційної служби Маневицького районного управління юстиції Волинської області про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_2

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 17 серпня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року, закрито провадження у справі на підставі ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення.

Відповідно до п.5 ч.5 ст.214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно положень вказаної норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Зі змісту судових рішень вбачається, що у зв'язку з радіоактивним забрудненням території смт.Маневичі внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_3 відповідно до рішення виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області від 28 лютого 2002 року №60 «Про взяття на квартирний облік громадян» взяті на квартирний облік для отримання державного житла.

Відповідно до п.5 рішення виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області від 17 серпня 2006 року №414-1 «Про заселення вільних квартир та виведення житлових приміщень зі складу службових» позивачу та її доньці надано двокімнатну квартиру АДРЕСА_2.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2014 року у справі №161/11934/14-а визнано протиправним та скасовано п.5 рішення виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області від 17 серпня 2006 року №414-1.

Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області від 18 лютого 2015 року №97-1 «Про квартирний облік громадян» ОСОБА_1 з сім'єю в складі 2 осіб (ОСОБА_3 - дочка) поновлено на квартирному обліку для позачергового отримання житла у списку осіб, які переселяються з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, з дати попереднього перебування.

Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області від 12 жовтня 2016 року №92 «Про заяву гр.ОСОБА_1, ОСОБА_3 про повернення квартири АДРЕСА_1» відмовлено у задоволенні заяви про попернення квартири та повідомлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області від 21 лютого 2008 року №87 «Про розподіл вивільненого житла», ордеру на житлове приміщення від 06 березня 2008 року №111 у вказаній квартирі проживає ОСОБА_2 з сім'єю та ним зареєстровано право власності на цю квартиру.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що правовідносини, що виникли між сторонами в даній справі, за своїм змістом носять цивільно-правовий характер, оскільки виникають із житлових відносин, і не є публічно-правовими.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як встановлено ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п.п.1, 7 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як передбачено ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У даній справі позивач звернувся до суду за захистом прав, що виникли з житлових правовідносин, зокрема, щодо реалізації права на отримання житла. Вказана правова ситуація свідчить про наявність спору про право, вирішення якого з огляду на коло суб'єктів та правову основу спору віднесено до цивільного судочинства.

За вказаними обставинами, а також з урахуванням правової позиції, висловленої Верховним Судом України, зокрема у постановах від 02 грудня 2014 року у справі № 21-530а14, від 02 березня 2016 року у справі №6-14цс16, від 23 лютого 2016 року у справі №6551а15 та від 21 грудня 2016 року у справі №21-1413а16 (№815/1277/14), колегія суддів вважає правильним висновок судів першої та апеляційної інстанції про те, що даний спір не носить характеру публічно-правового та не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, що є підставою для закриття провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обставини, зазначені скаржником у касаційній скарзі, досліджувалися та перевірялися судами попередніх інстанцій з наданням їм належної правової оцінки. Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

За таких обставин у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.211, 213, п.5 ч.5 ст.214 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 17 серпня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Маневицької селищної ради Волинської області, третя особа - ОСОБА_2, про визнання протиправними та скасування рішень, скасування ордера.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Голяшкін