Справа № 814/2530/16
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/2530/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

Крусяна А.В.,

при секретарі судового засіданні Осіпова М.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Руснакової Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 травня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання нечинним та скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку,-

В С Т А Н О В И Л А :

24.11.2016 року 24 листопада 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив визнати наказ №526 о/с від 23.09.2016 року в частині про його звільнення з посади слідчого слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області за ст.77 ч.1 п.6 Закону України "Про Національну поліцію" - не чинним і скасувати його; визнати наказ №68 /с від 23.09.16 про звільнення слідчого слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості Інгульского ВП ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 з органів Національної поліції за ст.77 ч.1 п.6 Закону України "Про Національну поліцію" не чинним і скасувати його; зобов'язати позивача поновити ОСОБА_3 на попередній посаді слідчого слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області; стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що жодних підстав для його звільнення не було, оскільки він не вчиняв дисциплінарного проступку, не порушував службову дисципліну, не отримував неправомірну винагороду. Статтею 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачено, що перед накладення дисциплінарного стягнення необхідно з'ясувати всі обставини дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, для чого призначається службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальника повинен зажадати пояснень від порушника, наданого письмово. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу.

Натомість, жодного розслідування проведено не було, пояснення від позивача не відбиралося, наказ не оголошувався. На підтвердження цього, позивач вказує, що в ухвалі слідчого судді від 30.09.16 про його відсторонення від посади слідчого, він зазначений, як діючий працівник поліції.

Представник відповідача заперечував проти позову, зазначаючи, що позивач звільнений на законних підставах у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки факт порушення ним ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, що виразилось у допущенні грубих порушень службової дисципліни про розслідуванні злочину, знайшов своє підтвердження в матеріалах службового розслідування, яке слугувало підставою для звільнення.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить зазначену постанову скасувати та прийняту нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 з 14.08.09 проходив службу у органах внутрішніх справ, а з 07.11.15 в національній поліції та має спеціальне звання старший лейтенант.

З 01.07.16 ОСОБА_3 займав посаду слідчого відділення розслідування злочинів загально-кримінального спрямованості Інгульского відділу поліції ГУНП в Миколаївській області.

В провадженні слідчого ОСОБА_3 перебувало кримінальне провадження №0003430 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України по факту керування ОСОБА_5 автомобілем "Volkswaghen passat", державний номер НОМЕР_1, з використанням підробленого свідоцтва про реєстрацію автотранспорту.

27.06.16 слідчим ОСОБА_3. за зазначеним кримінальним провадженням під час огляду місця події було вилучено у громадянина ОСОБА_5 автомобіль "Volkswaghen passat"", державний номер НОМЕР_1, та свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_2 та внесені дані до ЄРДР за № 0003430.

22.09.16 ОСОБА_5 під контролем правоохоронних органів передав, через посередника слідчому ОСОБА_3 25000 гривень в якості хабара для вирішення питання про повернення автомобіля.

За цим фактом прокуратурою Миколаївської області зареєстровано кримінальне провадження №0000164 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України та затримано ОСОБА_3 23.09.16 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

22.09.16 наказом начальника ГУНП в Миколаївській області за зазначеним фактом призначено службове розслідування

23.09.16 начальником ГУНП в Миколаївській області затверджено висновки службового розслідування, відповідно до якого визнано, що відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування, підтвердилися. За вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, у частині дотримання законодавства, неухильного виконання вимог статутів і наказів начальників, професійного виконання службових обов'язків, нехтуванні принципами законності та завданнями по виявленню і припиненню правопорушень, незабезпеченні законності при провадженні досудового слідства та порушенні вимог ст.ст.2, 9, 28 ч.2, 4 ст.40, 91-93, 98, 100 КПК України, ігноруванні завдань та основаних функцій, покладених на органи досудового розслідування та обов'язків слідчого щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження, нехтуванні основними обов'язками поліцейського, передбаченими ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", ігноруванні вимог ст.1 Закону щодо виконання основної функції Національної поліції - служіння суспільству, вимог ст.6 Закону щодо керування поліції у своїй діяльності принципом верховенства права, порушенні присяги працівника поліції, у частині дотримання вимог законів України, зокрема Закону України "Про запобігання корупції" щодо одержання неправомірної вигоди використовуючи надані службові повноваження пов'язанні з ними можливості, що призвело до скоєння ганебного вчинку у вигляді корупційного правопорушення та, як наслідок, підриву авторитету, престижу та довіри населення до Національної поліції України, що є основною оцінкою діяльності поліції, набутті суспільного резонансу, внаслідок висвітлення події в ЗМІ, слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості Інгульского ВП ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 звільнити зі служби в Національній поліції України за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідного до Дисциплінарного статуту.

23.09.16 начальником ГУНП в Миколаївській області видано наказ №526 о/с "Про покарання працівників Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області", відповідно до якого ОСОБА_3 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України.

26.09.16 начальником ГУНП в Миколаївській області видано наказ №268 о/с "По особовому складу", яким старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 звільнено зі служби в поліції за ст.77 ч.1 п.6 у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності та повноважності наказів про звільнення, вважаючи доведеним факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, пов'язаного із вчиненням корупційного злочину, несумісного з подальшим перебуванням у поліції.

Судова колегія вважає правильним висновок суду про правомірність звільнення позивача, але з інших підстав.

Проходження служби в поліції відповідно до ст.60 Закону України "Про національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII врегульовано цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 77 Закону України "Про Національну поліцію" передбачені окремі підстави для звільнення поліцейського, п. 6 ч.1 - у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а п.10 ч.1 - у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV (далі - Статут).

Частиною 12 Статуту передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може бути накладено такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів внутрішніх справ.

З'ясування обставин порушення службової дисципліни здійснюється в ході службового розслідування, порядок проведення якого визначений ст.14 Статуту та Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України № 230 від 12.03.2013р., зареєстрованої в Мінюсті України 02.04.2013р. за № 541/23073.

За даними службового розслідування, яке проводилось з 23.09.2016 року, встановлений факт порушення позивачем службової дисципліни, яке виразилось у порушенні вимог ст.ст.2,9,28,40,91,93 КПК України, а саме: не вжито всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин скоєного кримінального правопорушення за ч.4 ст.358 КК України по факту керування ОСОБА_5 автомобілем "Volkswaghen passat", державний номер НОМЕР_1, з використанням підробленого свідоцтва про реєстрацію автотранспорту, своєчасності здійснення у цьому кримінальному провадженні процесуальних дій, не виконано вказівки прокуратури щодо подальшого розслідування, не вжито передбачених законом заходів щодо належного збирання, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Службовим розслідуванням встановлено, що після призначення судово-технічної експертизи 28.06.2016 слідчим ОСОБА_3. не проведено жодної слідчої дії по зазначеному кримінальному провадженні, не допитано жодної особи, автомобіль "Volkswaghen passat", державний номер НОМЕР_1, та підроблене свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_2 не визнані речовими доказами та не вирішено питання щодо їх належного зберігання.

Внаслідок вказаних дій у висновку службового розслідування зазначено, що слідчим ОСОБА_3. допущено тяганину та тривале неприйняття остаточного процесуального рішення.

Позивачем ані в ході розгляду справи судом першою інстанцією, ані в суді апеляційної інстанції не спростовані встановлені факти порушення ним службової дисципліни при розслідуванні кримінального провадження №0003430 за ч.4 ст.358 КК України по факту керування ОСОБА_5 автомобілем "Volkswaghen passat", державний номер НОМЕР_1, з використанням підробленого свідоцтва про реєстрацію автотранспорту.

Доводи апелянта про проведення службового розслідування з порушенням вимог Інструкції № 230, а саме складання висновку службового розслідування без витребування від нього пояснень, спростовуються матеріалами справи.

Так 23.09.2016 начальник служби кадрового забезпечення Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6, який входив до складу комісії з проведення службового розслідування відносно ОСОБА_3, відібрав пояснення від останнього. Проте, ОСОБА_3 зазначив про відмову від надання пояснень на підставі ст.63 Конституції України (а.с.50). Вказані обставини підтверджені в суді першої інстанції при допиті ОСОБА_6 в якості свідка. При цьому позивач зазначав, що підпис на вказаному поясненні зроблена ним особисто.

Посилання апелянта, що ОСОБА_6 не являвся працівником інспекції з особового складу кадрового забезпечення на момент відібрання пояснень, як того вимагає п.3.3 Інструкції № 230, спростовується змістом службового висновку, відповідно до якого ОСОБА_6 станом на 23.09.2016 є начальником служби кадрового забезпечення Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області.

Оцінюючи викладені обставини в сукупності, судова колегія приходить до висновку, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за установлених судом вище обставин вчинено відповідачем з дотриманням установлених Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України та Інструкцією № 230 строків та процедури, зокрема, відповідачем призначено та проведено службове розслідування, вжиті заходи щодо отримання від позивача письмових пояснень без порушення його права на їх надання, установлено факт порушення ним службової дисципліни, яке є підставою для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Доводи апелянта про те, що при звільненні не була врахована наявність в нього у 2016 році заохочення у вигляді подяки та відсутність дисциплінарних стягнень, в зв'язку з чим він вважав, що звільнення неадекватно вчиненому проступку, судова колегія вважає такими, що не спростовують висновків суду.

Оскільки матеріалами службового розслідування доведено факт порушення позивачем службової дисципліни, відповідно до п. 5.4. Інструкції № 230 начальник на власний розсуд, враховуючи тяжкість проступку, приймає рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності підлеглого та визначає вид дисциплінарного стягнення. Тому вірним є висновок суду першої інстанції, що обрання виду дисциплінарного стягнення є правом керівника територіального органу поліції.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваних наказів про звільнення відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та в спосіб, встановлений законом.

Підставою для висновку про законність звільнення суд першої інстанції обґрунтовував доведеністю факту вчинення позивачем корупційного злочину, що підтверджується висновком службового розслідування, що є несумісним із подальшим перебування позивача на займаній посаді.

Проте, судова колегія вважає, що доведеність вчинення злочину має ґрунтуватися на вироку чи постанові суду про притягнення позивача до кримінальної відповідальності або закритті кримінального провадження з нереабілітуючих обставин.

Разом з тим, враховуючи доведеність висновком службового розслідування факту порушення позивачем службової дисципліни, що потягло за собою тривале нерослідування кримінального правопорушення за ч.4 ст.358 КК України по факту керування ОСОБА_5 автомобілем "Volkswaghen passat", державний номер НОМЕР_1, з використанням підробленого свідоцтва про реєстрацію автотранспорту, судова колегія приходить до висновку про законність звільнення позивача саме з цих підстав.

Відповідно до ст.201 КАС України постанова суду першої інстанції підлягає зміні з підстав відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,201,205,207,254 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 травня 2017 року - змінити з підстав відмови у позові.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян