Справа № 825/1048/17
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1048/17 Головуючий у 1-й інстанції: Клопот С.Л. Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

08 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Бєлової Л.В.,

Парінова А.Б.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України та просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України від 14 червня 2017 року про відмову у наданні ОСОБА_3 статусу учасника бойових дій;

- зобов'язати Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України повторно розглянути надані ним документи, прийняти рішення про надання йому статусу учасника бойових дій та видати посвідчення учасника бойових дій встановленого законодавством зразка.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року позов задоволено частково: визнано незаконним та скасовано рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України від 14 червня 2017 року про відмову у наданні ОСОБА_3 статусу учасника бойових дій та зобов'язано повторно розглянути надані ОСОБА_3 документи та прийняти рішення про надання йому статусу учасника бойових дій. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені ним в оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам справи.

Сторони в судове засідання не з'явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін. Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до Наказів ДФС України «Про відрядження працівників податкової міліції» від 04 лютого 2016 року № 237-0, від 04 березня 2016 року №721-о, Закону України «Про боротьбу з тероризмом» та з метою реалізації тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 12 червня 2015 року № 415 ос, позивач був відряджений до Головного управління ДФС у Донецькій області та Головного управління ДФС у Луганській області.

У подальшому, на підставі наказу Першого заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 28 березня 2016 року №016 та наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ від 09 травня 2016 року_№022 позивач був залучений до проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей та відряджений в район її проведення з підпорядкуванням керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в Донецькій та Луганській областях.

Факт безпосередньої участі позивача в проведенні антитерористичної операції, підтверджується Довідкою від 11 травня 2017 року №653/99-99-21- 10-01-7д, виданою керівником підрозділу Головного міжрегіонального управління оперативного забезпечення зони проведення АГО (м. Київ, м. Краматорськ, м. Слов'янськ) Державної фіскальної служби України, в якому позивач упродовж трьох місяців, проходив службу та брав участь у виконанні бойових завдань.

Даний факт також підтверджено листом Першого заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) № 2859ато від 13.04.2017 на адресу ДФС України.

26 Грудня 2016 року позивач звернувся до Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України із заявою про надання статусу учасника бойових дій.

Листом ДФС України від 14 червня 2017 року за вих. № 7636/с/99-99-04-04-01-14 позивачеві було відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій з посиланням на те, що надання такого статусу іншим працівникам ДФС, окрім осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення АТО, без внесення змін до чинного законодавства не вбачається за можливе.

Частково задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України від 14 червня 2017 року щодо відмови позивачу в наданні статусу учасника бойових дій є незаконним і підлягає скасуванню. Однак, враховуючи, що встановлення статусу учасника бойових дій та видача посвідчення учасника бойових дій є дискреційними повноваженнями відповідача дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог шляхом зобов'язання повторно розглянути надані ОСОБА_3 документи та прийняти рішення про надання йому статусу учасника бойових дій.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Таким чином, перегляду в апеляційному порядку підлягає лише та частина позовних вимог, які були задоволені судом першої інстанції та стали підставою до звернення апелянта зі скаргою.

Спеціальним законом, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них, є Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ (далі - Закон №3551-ХІІ).

Відповідно до статті 4 Закону №3551-ХІІ ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Статтею 5 Закону №3551-ХІІ визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з'єднань, об'єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно із пунктом 19 частини першої статті 6 Закону №3551-ХІІ учасниками бойових дій визнаються, зокрема, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Перелік пільг, що передбачені для учасників бойових дій, передбачений у ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Також, зазначено, що Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначає Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. N 413 затверджено Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (далі - Порядок).

Зокрема, п. 2 зазначеного Порядку визначено, що статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов'язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв'язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Порядок розгляду матеріалів та надання статусу учасника бойових дій у Державній фіскальній службі встановлений Положенням про Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14 листопада 2016 року №957 (далі - Положення №957)

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Положення №957 Комісія призначена для прийняття рішень про надання (позбавлення) статусу учасника бойових дій, розгляду та вивчення поданих заяв та інших матеріалів, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції Державної фіскальної служби України (ДФС), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції.

Вичерпний перелік підстав для відмови у наданні статусу учасника бойових дій встановлений пунктом 7 розділу ІІ Положення №957, а саме, у разі: відсутності документів, що містять достатні докази безпосередньої участі особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення; надання недостовірних даних про особу; виявлення факту підроблення документів про участь в антитерористичній операції, у забезпеченні її проведення; наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції.

Будь-яких інших підстав до відмови вказане Положення № 957 не містить, зазначені підстави є вичерпними та не підлягають розширеному тлумаченню.

Як вбачається з матеріалів справи, Рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України про відмову позивачу в наданні статусу учасника бойових дій, оформлене листом 14 червня 2017 року за вих. № 7636/с/99-99-04-04-01-14, не містить будь-яких з передбачених законом підстав для відмови в наданні статусу учасника бойових дій.

При цьому, безпосередня участь позивача в антитерористичній операції підтверджується наступними документами: наказами ДФС України «Про відрядження працівників податкової міліції» від 04 лютого 2016 року №237-0, від 04 березня 2016 року №721-о, від 29 квітня 2016 року №1831-0; витягом із наказу Першого заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 11 червня № 163 дск, від 15 жовтня 2016 року №289 дск; витягами із наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ від 28 березня 2016 № 016, від 09 травня 2016 року №022 9, від 23 вересня 2016 року №047; довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 11 травня 2017 року №653/99-99-21- 10-01-7д; довідкою від 03.03.2017 року №674/8/12-32-41 про безпосереднє підпорядкування начальнику управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС у Луганській області; нагородною книжкою про нагородження відзнакою «За захист економічних інтересів України в зоні проведення АТО» від 30 січня 2017 року №319; дорученням про проведення слідчих (розшукових) дій від 29.02.2016; відомостями цільового інструктажу із співробітниками управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон проведення АТО ГУ ДФС у Луганській області від 04.03.2016, від 30.03.2016 та від 27.04.201, тощо.

Під час перебування на території проведення АТО місцем проходження служби позивача був підрозділ оперативного забезпечення окремих територій зон проведення АГО ГУ ДФС Луганській області, який був розташований в населених пунктах: м. Лисичанськ, м. Щастя, м. Станиця Луганська.

Несення служби позивачем відбувалось на рівні з оперативними працівниками даного підрозділу, у складі добових нарядів на контрольних пунктах в'їзду/виїзду (КПВВ) та на стаціонарних КрП, розташованих на першій лінії оборони, у складі зведених мобільних груп, які пересувались вздовж лінії розмежування з метою недопущення незаконного переміщення вантажів.

Враховуючи розташування місця дислокації підрозділу, в якому позивач виконував свої обов'язки, місця та умови несення служби, він фактично брав безпосередню участь в антитерористичній операції, виконанні бойових (службових) завдань в умовах безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником.

За результатами несення служби та виконання бойових завдань в зоні проведення АТО позивач також отримав заохочення від ДФС України.

Таким чином, із урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість та безпідставність оскаржуваного рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України та, як наслідок, необхідність його скасування.

З приводу посилань апелянта на те, що згідно вимог Положення статус учасника бойових дій може бути наданий лише особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення Луганської та Донецької областей, колегія суддів зазначає наступне.

Перебуваючи у відрядженні в зоні АТО та ризикуючи власним життям і здоров'ям, позивач мав законні сподівання бути визнаним державою учасником бойових дій. Він виконував той самий обсяг обов'язків на тих самих територіях та у таких самих умовах, що й працівники підрозділів оперативного забезпечення Луганської та Донецької областей, але за такої редакції Положення обмежений в отриманні статусу та подальших пільг.

Враховуючи, що єдиною підставою до відмови стало те, що позивач під час перебування на території проведення АТО обіймав посаду старшого слідчого з ОВС контрольно-методичного відділу слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Чернігівській області, тобто територіального підрозділу, який знаходиться поза зоною Луганської та Донецької областей, на переконання колегії суддів, відповідачем при прийнятті такого рішення було порушено принцип рівності громадян, закріплений ст.24 Конституції України, що є неприпустимим.

Положення даної статті акцентують увагу на необхідності застосування однакових стандартів прав і обов'язків до всіх осіб без винятку. Це означає, що кожний громадянин України має і може користуватися на рівних підставах з іншими громадянами всім обсягом конституційних прав і свобод без дискримінації з боку держави або інших осіб за будь-якими ознаками.

Так само, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Пічкур проти України», зазначив, зокрема, що користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

В Україні діє принцип верховенства права, у відповідності до якого людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За приписами ч.7 ст.9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Враховуючи недосконале правове врегулювання спірних правовідносин, колегія суддів керуючись принципом верховенства права дійшла висновку, що відмова відповідача є дискримінаційною та такою, що позбавляє позивача як учасника бойових дій можливості отримання пільг та переваг, гарантованих Конституцією та Законами України.

Отже, підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді: