Справа № 2а-34/11/1370
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року Справа № 2а-34/11/1370

13 год.51 хв.

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Приймака С.І., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_2 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,

в с т а н о в и в:

Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Львова звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 18960,00 грн.

Судом у відповідності до положень ст. 55 КАС України змінено позивача на його правонаступника Личаківську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем при проведенні первинної реєстрації транспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т4 (ВС1163АМ), в сумі 18960,00 грн. не сплачено до бюджету суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів.

Представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив. Зазначив, що позивачем не надано доказів вини ОСОБА_2, ні фактів вчинення саме ним дій, спрямованих на незаконну реєстрацію транспортного засобу. Крім того, ствердив, що згідно з вироком Шевченківського районного суду у справі № 1-233/11 від 01.07.2013 року встановлено, що податок з власників транспортних засобів на загальну суму 18690,00 грн., який позивач просить стягнути з ОСОБА_2, не надійшов до місцевого бюджету Шевченківського району з вини засудженого ОСОБА_3 З врахуванням вищевикладеного, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Суд, заслухав пояснення представників позивача та відповідача, зясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення, повно, всебічно та обєктивно дослідив докази у справі, та встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно з даними УДАІ ГУМВСУ у Львівській області 15.09.2009 року на імя ОСОБА_2 зареєстровано транспортний засіб VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т4 (ВС1163АМ), 2000 року випуску.

З розрахунку суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів при першій реєстрації транспортного засобу вбачається, що відповідач повинен був сплатити 18960,00 грн.

З матеріалів справи слідує, що податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 18960,00 грн. при реєстрації транспортного засобу на ОСОБА_2 до місцевого бюджету не надійшов.

Вказане підтвердила представник позивача і у судових засіданнях.

Вирішуючи спір, суд керується наступними положеннями законодавства, чинними станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів» (далі Закон № 1963-ХІІ), платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

За ст. 2 Закону 1963-ХІІ, обєктами оподаткування є, зокрема, автомобілі, призначені для перевезення не менше 10 осіб, включаючи водія, - код 8702; автомобілі легкові - код 8703; автомобілі вантажні - код 8704.

Згідно зі ст. 3 Закону № 1963-ХІІ, перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Податок з визначених цим Законом власників наземних транспортних засобів сплачується юридичними та фізичними особами за місцем реєстрації таких транспортних засобів на спеціальні рахунки територіальних дорожніх фондів республіканського бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів та бюджетів міст Києва та Севастополя.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону № 1963-ХІІ, податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

За приписами ч. 5-8 ст. 6 Закону № 1963-ХІІ, сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону № 1963-ХІІ, фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

На момент вчинення реєстрації транспортних засобів на імя відповідача, єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків визначалась Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року (далі - Порядок).

Згідно з п. 2 Порядку, такий є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.

Абзацом 1 п. 3 Порядку передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться в числі іншого, з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів.

Відповідно до п. 8 Порядку, державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів).

Також, відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону № 1963-ХІІ, власники зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію, відповідні квитанції або платіжні доручення про сплату податку.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону № 1963-ХІІ, у разі відсутності документів про сплату податку, перша реєстрація в Україні транспортних засобів не проводиться.

Аналіз вказаних норм законодавства свідчить, що безумовною підставою для першої реєстрації транспортного засобу є сплата відповідного податку, і такий податок сплачується до реєстрації транспортного засобу, а не після.

Вказана позиція відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній, зокрема, у постановах від 17 грудня 2013 року в справі № 21-422а13 та від 22 жовтня 2013 року у справі № 21-104а13.

Крім цього, судом встановлено наступне.

Зі змісту листів ДПІ у Шевченківському районі м. Львова, що містяться в матеріалах справи, вбачається, що кошти зі сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів при реєстрації транспортних засобів за реєстрацію відповідачкою автомобілів до місцевого бюджету не надійшли.

Проте, сам факт реєстрації транспортного засобу підтверджено з огляду на наступне.

01.07.2013 року Шевченківським районним судом м. Львова винесено вирок в кримінальній справі № 1-233/11 по обвинуваченню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що раніше працював на посаді начальника Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ ГУ МВС України у Львівській області, у вчиненні злочинів, передбачених ч. З ст. 364, ч. 1 ст. 365 КК України (номер судового рішення в Єдиному реєстрі судових рішень 33195653); вирок набрав законної сили.

Вказаним вироком встановлено, що, зокрема, протягом січня 2009 - березня 2010 років у Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВСУ у Львівській області проведено реєстрацію транспортних засобів без сплати та із частковою сплатою податку з власників транспортних засобів на наступних фізичних осіб, в тому числі, т.з. VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т4, 2000 р.в., зареєстровано 15.09.2009р., ОСОБА_2, несплата податку 18960,00 грн.

У вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 01.07.2013 року вказано, що з оглянутих у судовому засіданні реєстраційних справ стосовно вищевказаних транспортних засобів вбачається, що спеціалістами Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області, які здійснювали перевірку поданих документів, у всіх випадках перевірялась наявність квитанції про сплату податку з власників транспортних засобів, про що зроблені відповідні відмітки на бланку заяви про реєстрацію транспортного засобу.

Обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 1 ст. 72 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, позивачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях відповідача ознак протиправності, як і не доведено наявність підстав для стягнення з нього суми податку з власників транспортних засобів.

Також судом встановлено, що податковим органом не приймалося жодного податкового рішення стосовно відповідача.

Відповідно до приписів ст. 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, у разі коли сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом відповідно до статті 4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов'язань, сума податку чи збору (обов'язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов'язання (штрафних санкцій за їх наявності).

Відтак, у позивача відсутні правові підстави для звернення до суду із адміністративним позовом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2. ст. 72 КАС України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потрібно доказувати.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що підстави для стягнення з відповідача податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати зі сторін не стягуються.

Керуючись ст.ст. 17-19, 69-70, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Судові витрати зі сторін не стягувати.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка ії подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо ії не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 13.11.2017 року

Суддя Качур Р.П.