Справа № 226/1176/17
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Салькова В.С.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року справа №226/1176/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Чебанова О.О., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області на постанову Димитровського міського суду Донецької області від 14 вересня 2017р. у справі № 226/1176/17 (головуючий І інстанції Салькова В.С.) за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області про визнання неправомірним і скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі- позивач) звернувся до Димитровського міського суду Донецької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області (далі-відповідач, апелянт) в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №2877 від 28.02.2017 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_2 згідно з п.«а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобовязати відповідача зарахувати період роботи з період з 06.08.1981 року по 31.12.1999 року (з 06.08.1981 по 28.10.1981, з 02.01.1984 по 27.11.1985, з 12.03.1990 по 31.12.1999) та з 01.04.2005 року по 12.05.2008 року до спеціального трудового стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років та призначити (виплатити) ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію за вислугу років відповідно до п.«а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно поданої заяви від 01.12.2016 року.

Постановою Димитровського міського суду Донецької області від 14 вересня 2017 р. у справі № 226/1176/17 позовні вимоги ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області про визнання неправомірним і скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області № 2877 від 28.02.2017 про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії за вислугою років згідно із пунктом «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області зарахувати періоди роботи ОСОБА_2 з 06.08.1981 по 28.10.1981, з 02.01.1984 по 27.11.1985, з 12.03.1990 по 31.12.1999, з 01.04.2005 по 12.05.2008 до спеціального трудового стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до п.«а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язаний відповідач повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 01.12.2016 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.«а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Також було вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2- було відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно не врахував періоди роботи ОСОБА_2, оскільки зазначені періоди роботи, підтверджуються трудовою книжкою позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати в звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що м.Макіївка згідно з розпорядженням КМУ від 07.11.2014 №1085-р відноситься до території, на якій здійснюється антитерористична операція, ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначена недійсність будь-яких документів, виданих там. Пунктом 4.2 постанови правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1 «Про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій» відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ і організацій, фізичних осіб до оформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. За дублікатом трудової книжки періоди роботи позивача підлягають перевірці, оскільки підприємство розташоване на непідконтрольній території, але доступу до первинних документів немає, тому період з 06.08.1981 по 31.12.1999 не зарахований до загального стажу, а періоди з 06.08.1981 по 28.10.1981, з 02.01.1984 по 27.11.1985, з 12.03.1990 по 31.12.1999 не зараховані до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугою років. Довідки про пільговий характер роботи є недійсними, тому не враховані відповідачем.

Особи, які беруть участь у справі, до судового засідання не зявились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, у звязку з чим у відповідності до вимог ст. 197 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено що 01.12.2016 позивач ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугою років згідно з п.«а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням відповідача №2877 від 28.02.2017 позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років згідно з п.«а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки ВАТ «Макіївський металургійний комбінат» є підприємством, яке знаходиться на території, тимчасово не підконтрольній українській владі, отже, неможливо провести перевірку відомостей щодо роботи позивача (а.с.4-5).

Згідно з трудовою книжкою ОСОБА_2 серія АО №400352, він з 06.08.1981 по 28.10.1981, з 02.01.1984 по 28.11.1985, з 12.03.1990 по 24.10.2001 з 15.07.2003 по 31.03.2005, з 01.04.2005 по 12.05.2008 працював на посадах помічника машиніста тепловозу (локомотиву), машиніста тепловозу Макіївського ордена Леніна металургійного заводу ім. С.М. Кірова (в подальшому - ОП Макіївський металургійний комбінат ім. С.М. Кірова, ВАТ «Макіївський металургійний комбінат») (а.с.7-12).

За даними індивідуальних відомостей про застраховану особу щодо ОСОБА_2за формою ОК-5, з січня 1998 року по грудень 2005 року включно, з січня 2006 по вересень 2008 року включно за позивача ОСОБА_3 металургійним комбінатом та Макіївським металургійним заводом систематично сплачувався єдиний соціальний внесок (а.с.23-26).

Колегія суддів вважає, що спірним питанням у даній справі є те, що неможливість здійснити перевірку достовірності наданих позивачем відомостей про підтвердження спеціального страхового стажу за період роботи позивача у ВАТ «Макіївський металургійний завод» у зв'язку з тим, що первинні документи підприємства знаходяться на непідконтрольній Україні території.

Не погодившись з вказаним рішенням позивач був змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсійне забезпечення громадян, які мають право на призначення пенсії за вислугою років, врегульовано частиною 2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Пенсії за вислугу років призначаються у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п.«а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на залізничній роботі.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також за змістом п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, (далі за текстом - Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Частиною першою статті 48 КЗпП України визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до дублікату трудової книжки ОСОБА_2 серія АО №400352 працював з 06.08.1981 по 28.10.1981, з 02.01.1984 по 28.11.1985, з 12.03.1990 по 24.10.2001 з 15.07.2003 по 31.03.2005, з 01.04.2005 по 12.05.2008 працював на посадах помічника машиніста тепловозу (локомотиву), машиніста тепловозу Макіївського ордена Леніна металургійного заводу ім. С.М. Кірова (в подальшому - ОП Макіївський металургійний комбінат ім. С.М. Кірова, ВАТ «Макіївський металургійний комбінат»), тобто за професіями, які включені до Списку №2 як такі, що дають право на отримання пенсії за вислугу років. Крім того, з січня 1998 року по вересень 2008 року включно за позивача ОСОБА_3 металургійним комбінатом і Макіївським металургійним заводом систематично сплачувався єдиний соціальний внесок, що додатково підтверджує перебування позивача у трудових відносинах із вказаними підприємствами.

Дублікат трудової книжки позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у вищевказані періоди на вищезазначених підприємствах.

Пункт 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. 18.11.2005 наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383, передбачає, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період роботи, а у разі відсутності в трудовій книжці таких відомостей - уточнюючу довідку, передбачену п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. Постановою КМУ від 12.08.1993 №637.

Таким чином, лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Тому збирання уточнюючих довідок повинно здійснюватись лише у випадках неправильного, неповного або нечіткого заповнення трудової книжки, що робить незрозумілим зроблений запис. Записи трудової книжки ОСОБА_2 виконані чітко, зрозуміло та в повному обсязі, містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені, тому надання позивачем довідок на підтвердження спеціального стажу не має бути обов'язковою умовою для такого підтвердження.

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що наведені записи в дублікаті трудової книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами повний робочий день. Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають.

Колегія суддів вважає, що головним документом, який підтверджує стаж та характер роботи є трудова книжка, з якої можливо встановити, що позивач має необхідний стаж та працював на посадах, віднесених до Списку № 2. Таким чином Управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області і не довело правомірність прийняття свого рішення щодо відмови у призначенні пільгової пенсії за віком позивачу, у звязку з чим, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та необхідністю задоволення позов.

Таким чином колегія суддів вважає, що позивач підтвердив свій пільговий стаж за спірний період.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги апелянта не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, спір за суттю вирішений вірно, підстави для скасування судового рішення відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області на постанову Димитровського міського суду Донецької області від 14 вересня 2017 р. у справі № 226/1176/17- залишити без задоволення.

Постанову Димитровського міського суду Донецької області від 14 вересня 2017 р. у справі № 226/1176/17- залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: О.О.Шишов

Судді: І.В.Сіваченко

ОСОБА_4