Справа № 752/13589/17
Суддя: Плахотнюк К. Г.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/752/420/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним дій щодо безпідставної відмови в перерахунку раніше призначеної пенсії та зобов'язання здійснити дії,

встановив:

07.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій щодо безпідставної відмови в перерахунку раніше призначеної пенсії та зобов'язання здійснити дії до Правобережного об'єднаного УПФ України в м. Києві.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що з грудня 2006 року він перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному УПФ України в м. Києвіта отримує пенсію за вислугу років, призначену йому відповідно до правил ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». 27.06.2017 року звернувся до Правобережного об'єднаного УПФ України в м. Києвіз заявою про проведення перерахунку йому раніше призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівників прокуратури та надав довідку Генеральної прокуратури України від 16.06.2017 року № 18-515 зп. На своє звернення позивач отримав лист від 05.07.2017 року про відмову в проведенні перерахунку пенсії. Відмова в перерахунку пенсії мотивована тим, що відповідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 у разі неприйняття з 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі, спеціальних, на загальних підставах, з 01.06.2015 року скасовуються норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. У зв'язку з вище викладеним, тобто з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах визначених законами, не призначаються, раніш призначені пенсії не перераховуються. Таким чином, перераховувати пенсію по заяві від 29.06.2017 року немає законних підстав. Вважає таке рішення Правобережного об'єднаного УПФ України в м. Києвіпротиправним, у зв'язку з чим визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови йому у перерахунку пенсії на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18-515 від 16.06.2017 року, починаючи з 01.01.2016 року, зобов'язати здійснити перерахунок та виплату йому пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно з Законом України від 05.10.95 № 358/95-ВР у редакції закону України від 12.07.2001 № 2663-111, що діяла станом на грудень 2006 року) у розмірі 88 % із середнього заробітку у розмірі 22 030, 33 грн. без обмеження граничного розміру пенсії, починаючи з 01.01.2016 року та виплатити різницю в розмірі пенсії за минулий час (12 місяців).

У судовому засіданні позивач та представник відповідача відсутні.

Позивач подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності , повідомив суд, що заявлений позов підтримує, просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим, явку свого представника у судове засідання не забезпечив, з будь-якими клопотаннями про відкладення судового розгляду справи до суду не завертався.

З огляду на викладене, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з грудня 2006 року перебуває на обліку в Правобережному управлінні ПФ України м. Києва (Солом'янський відділ), отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 88 % суми заробітної плати (а.с. 11).

27.06.2017 року звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про перерахунок призначеної йому раніше пенсії без обмежень максимального її розміру відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від суми місячної заробітної плати, розмір якої визначено у довідці Генеральної прокуратури України № 18-515 від 16.06.2017 року (а.с. 15).

На своє звернення позивач отримав лист від 05.07.2017 року про відмову в проведенні перерахунку пенсії. Відмова в перерахунку пенсії мотивована тим, що відповідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 у разі неприйняття з 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі, спеціальних, на загальних підставах, з 01.06.2015 року скасовуються норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. У зв'язку з вище викладеним, тобто з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах визначених законами, не призначаються, раніш призначені пенсії не перераховуються. Таким чином, перераховувати пенсію по заяві від 29.06.2017 року немає законних підстав (а.с. 17).

Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі, зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи" (№ 3668-VІ), що набрав чинності з 01.10.2011 року, внесено зміни до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", зокрема, змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права, а саме: "Прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. (...). Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії".

Таким чином, з 01.10.2011 року положення частини першої ст. 50-1 вказаного Закону щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку із внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини 13, 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали (змінилася лише нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до ч. 13 ст. 50-1 зазначеного Закону, обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно із ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 3668-VІ зміни до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини 13, 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

Крім того, вирішуючи питання про застосування наведеного Закону в часі, суд виходить з того, що згідно із ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 10 грудня 2013 року у справі № 21- 348а13, постанові від 17 грудня 2013 року у справі № 21-445а13.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213 передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 Закону щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовує норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу", «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. З 01.06.2015 в порядку та на умовах, визначених вищевикладеними законами, призначення та перерахунок пенсії не здійснюється.

Аналізуючи вказані норми закону, та, виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, зазначені положення п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" стосуються порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Тому, скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 01.06.2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України "Про прокуратуру".

Враховуючи те, що позивач 27.06.2017 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, а не із заявою про призначення пенсії, Правобережне об'єднане УПФ України в м. Києвіповинно було керуватися ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ в редакції, чинній на момент призначення пенсії, а тому відмова відповідача у проведенні перерахунку пенсії є неправомірною.

Таким чином, дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивачу у розмірах, що встановлені законом, є неправомірними.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання вчинити дій - провести перерахунок пенсії ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню.

При цьому суд вважає, що перерахунок пенсії позивача повинен проводитись з 04.05.2016 року з наступних підстав.

Позивач звертався до відповідача з заявою про перерахунок пенсії та отримав відмову на своє звернення від 05.07.2017 року.

Відповідно ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Приймаючи до ваги викладене, позов підлягає задоволенню в межах зазначених строків позовної давності - за 6 місяців до того, як позивач дізнався про порушення його прав, тобто з 05.01.2017 року.

Крім того, суд вважає за необхідне задовольнити позов в цій частині без обмеження мінімального розміру пенсії.

Так, відповідно ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» в редакції закону N 213-VIII (213-19) від 02.03.2015 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Як видно зі змісту Витягу із протоколу № 1 комісії по розгляду питань встановлення пенсії за особливі заслуги перед Україною від 30.01.2007 року, пенсія ОСОБА_1 призначена з урахуванням особливих заслуг перед Україною.

Щодо вимог позивача про призначення йому пенсії виходячи з розміру 88 % середнього заробітку, зазначена вимога позивача також є обґрунтованою та доведеною з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 501 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

З копії трудової книжки позивача вбачається, що він працював в органах прокуратури з 15.10.1991 року по 04.12.2006 року та має стаж роботи 15 років 1 місяць 19 днів.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позивач на час призначення пенсії набув право на нарахування її виходячи з розміру 88 % заробітку.

За таких обставин зазначена вимога також є обґрунтованою та доведеною, а тому підлягає задоволенню в межах позовної давності, встановленої ст. 99 КАС України - з 05.01.2017 року.

Підлягають задоволенню також вимоги позивача щодо виплати йому різниці в розмірі пенсії за минулий час - 12 місяців, оскільки відповідно ч. 17 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8-13, 18,19, 104 - 106 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним дій щодо безпідставної відмови в перерахунку раніше призначеної пенсії та зобов'язання здійснити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно з Законом України від 05.10.95 № 358/95-ВР у редакції закону України від 12.07.2001 № 2663-111, що діяла станом на грудень 2006 року) на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 16.06.2017 року № 18-515 зп. про заробітну плату для перерахунку пенсії з розрахунку 88 % середнього заробітку.

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 16.06.2017 року № 18-515 зп. про заробітну плату для перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно з Законом України від 05.10.95 № 358/95-ВР у редакції закону України від 12.07.2001 № 2663-111, що діяла станом на грудень 2006 року) у розмірі 88 % із середнього заробітку у розмірі 22 030, 44 грн. без обмеження граничного розміру пенсії, починаючи з 05.01.2017 року та виплатити різницю в розмірі пенсії за минулий час (12 місяців), а саме з 05.07.2016 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Плахотнюк К.Г.