Справа № 547/423/17
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 р.Справа № 547/423/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на постанову Семенівського районного суду Полтавської області від 13.05.2017р. по справі № 547/423/17

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України , Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області

про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, яким просив визнати протиправним і скасувати викладене у листі МВС України № 15/2-266 від 31.01.2017 рішення щодо відмови у нарахуванні йому одноразової грошової допомоги; визнати протиправним і скасувати рішення УМВС України в Полтавській області, викладене у листі від 10.02.2017 № 4/1514 щодо відмови у нарахуванні йому одноразової грошової допомоги; зобов'язати МВС України призначити йому одноразову грошову допомогу у зв'язку з установленням інвалідності ІІ групи; зобов'язати УМВС України в Полтавській області виплати позивачеві за рахунок бюджетних асигнувань за зобов'язаннями УМВС України в Полтавській області різницю одноразової грошової допомоги в сумі 273600,00 грн одноразової грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності ІІ групи.

Постановою Семенівського районного суду Полтавської області від 13.05.2017р. задоволено позов частково. Визнано протиправною та скасовано відмову Міністерства внутрішніх справ України (Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України) від 26.01.2017 у затвердженні висновку Управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію", складений на підставі матеріалів ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з інвалідністю із призначенням йому одноразової грошової допомоги у розмірі 290000,00 грн. Зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти та направити до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області рішення про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-XII, а також "Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015, стосовно ОСОБА_1, який народився 08.05.1965р. Відмовлено у задоволенні адміністративного позову у іншій частині.

МВС України МВС України , не погодившись з постановою суду першої інстанції , подало апеляційну скаргу , вважає, що дане рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам чинного законодавства, судом першої інстанції не взято до уваги , що первинний огляд ОСОБА_1 на МСЕК (з установленням відсотка втрати працездатності у розмірі 25%) відбувся у 2003 р., а повторний?(з установленням відсотка втрати працездатності у розмірі 70% та встановлення II групи інвалідності) - у 2016 р., що перевищує установлений Порядком термін, законних підстав для призначення йому грошової допомоги в більшому розмірі немає, таким чином, висновок МВС України про те, що позивач втратив право на нарахування та отримання такої допомоги на підставі п.4 Порядку № 850 є правомірним та відповідає вимогам чинного законодавства. Просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Семенівського районного суду Полтавської області від 13.05.2017 р., прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

ОСОБА_1 вважає апеляційну скаргу не обґрунтованою, суд правильно встановив, що відповідач незаконно відмовляли у виплаті одноразової грошової допомоги, так як вперше отримав групу інвалідності з 14.06.2016 року та інвалідність пов'язана із проходженням служби в міліції, просить суд відмовити в апеляційній скарзі відповідачам МВС України, залишити постанову Семенівського районного суду Полтавської області від 13.05.2017 року без змін.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що протягом 01.12.1987 - 02.12.2002 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України.

При первинному огляді МСЕК 20.03.2002 позивачеві була виплачена страхова сума за ступінь втрати працездатності в розмірі 25 %.

Свідоцтвом про хворобу Військово-лікарської комісії УМВС України в Полтавській області від 06.11.2002 встановлено низку захворювань позивача, які пов'язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ; непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

Наказом УМВС України в Полтавській області від 02.12.2002 № 105о/с позивач звільнений зі служби як капітан міліції через хворобу .

Довідкою серія АГ № 0005373, акт огляду МСЕК № 639, від 14.06.2016 та випискою до акту огляду МСЕК до довідки серії АВ № 0192715 від 14.06.2016 встановлено 70 % втрату професійної працездатності позивача внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС; встановлено ІІ групу інвалідності до 01.07.2018.

Позивач заявою від 26.09.2016 звернувся до ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області за виплатою одноразової грошової допомоги у зв'язку з отриманням ІІ групи інвалідності від захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС, надав низку документів, у т.ч. вказаних документів МСЕК від 14.06.2017 та документи, передбачені пунктом 7 Порядку № 850.

НАСК "Оранта" листом від 26.12.2016 повідомила, що позивачеві 20.03.2003 визначено МСЕК ступінь втрати працездатності в розмірі 25 %, виплачена страхова сума 2000 грн.

Висновок ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області про призначення позивачеві одноразової грошової допомоги у сумі 290000 грн 26.01.2017 не погоджено МВС України, листом від 31.01.2017 повернуто до ліквідаційній комісії з МВС України матеріали позивача без права призначення одноразової грошової допомоги.

МВС України надіслав позивачеві вказаний висновок листом від 25.04.2017 також вказавши на закінчення передбаченого п. 4 Порядку № 850 2-річного строку з дати первинного огляду МСЕК.

УМВС України в Полтавській області листом від 10.02.2017 № 4/1514 відмовило позивачеві у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки після первинного огляду МСЕК пройшло більше 2-х років, підстав для її сплати немає згідно Порядку № 850 .

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того , що МВС України (ДФОП МВС України) протиправно 26.01.2017 відмовив у затвердженні висновку ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію" складений на підставі матеріалів ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з інвалідністю із призначенням йому одноразової грошової допомоги у розмірі 290000,00 грн. , оскільки МВС України розглянув та прийняв протиправне рішення щодо позивача суд, не підміняючи орган, на який покладено вирішення згаданого питання, зобов'язав МВС України прийняти та направити до УМВС України у Полтавській області рішення про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-XII, а також "Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015, стосовно позивача. Без вказаного рішення МВС України УМВС України в Полтавській області не може вчиняти дій щодо виплати грошової допомоги позивачеві. Відтак вимога про зобов'язання УМВС України в Полтавській області виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу є передчасною.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Постанова суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржується.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до абз. 3 п. 15 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб,-у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов'язкові для виконання акти - постанови і розпорядження. Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 52 вказаного Закону постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.

Згідно приписів статті 23 Закону України "Про міліцію" (чинної на час виникнення спірних правовідносин) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності IІ групи.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначені Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 (далі по тексту - Порядок №850).

Порядок № 850 опубліковано у газеті "Урядовий Кур'єр" від 31.10.2015 № 203, що є датою набрання ним чинності.

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення частини першої статті 58 надано в Рішенні Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 09.02.1999. У п. 2 рішення вказано, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 13.05.1997 вказано, що стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Принцип незворотності дії в часі поширюється також на Конституцію, яка є Основним Законом держави (Преамбула Конституції України). Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом'якшують або скасовують відповідальність особи (частина перша статті 58 Конституції України).

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ст. 8 Конституції України).

Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Так, пунктом 2 Порядку № 850 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) працівника міліції - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми (пункт 4 Порядку № 850).

Відповідно до пункту 3.12 Інструкції про встановлення інвалідності, яка затверджена Наказом Міністерства охорони здоров'я України № 561 від 05.09.2011 року датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання (у відсотках) вважається день надходження до комісії документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Пунктами 8, 9 Порядку № 850 визначено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції. МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Отже, Міністерство внутрішніх справ України є розпорядником коштів, який на підставі висновку та доданих документів приймає рішення при призначення грошової допомоги.

Натомість компетенція Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в питанні призначення одноразової грошової допомоги згідно діючого законодавства обмежується складенням висновку та спрямуванням поданого заявником пакету документів до Міністерства внутрішніх справ України для прийняття рішення.

Пакет документів, поданий позивачем до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області останнім до Міністерства внутрішніх справ України, разом з висновком про можливість або не можливість здійснення виплати позивачу одноразової грошової допомоги, направлявся.

Відповідачі, відмовляючи у вчиненні дій щодо сплати позивачеві одноразової грошової допомоги та заперечуючи проти позову посилалися і посилаються на положення п. 4 Порядку № 850 - 4, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Вказана позиція є невірною, оскільки п. 4 не вказує на підставу втрати права на виплату, а вказує на порядок урахування або не урахування раніше виплачених особі сум.

Підпунктом 2 п. 2 Порядку №850 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до п.3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Право на одноразову грошову допомогу у працівників міліції виникає і у тому разі коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержання каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, яке мало місце в період її проходження.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року (справа 21-446а14).

Первинний огляд позивача здійснено 20.03.2003, визначено ступінь втрати його працездатності в розмірі 25 % (а.с. 45), а повторний огляд із встановленням інвалідності - 14.06.2016р.

Таким чином, враховуючи, що позивач отримав ушкодження здоров'я під час проходження служби, а інвалідність встановлено 14.06.2016 року, колегія суддів вважає, що позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги з 14.06.2016 року.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (стаття 86 КАС України).

Відповідачами не доведено правомірність своїх дій щодо позивача.

Відповідно до абз. 2, 3 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (абз. 10 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Порядок № 850 регламентує діяльність органів МВС України, що здійснюються протягом чинності Порядку.

Так, згідно пункту 8 Порядку № 850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

За встановлених обставин суд робить висновок, що МВС України (ДФОП МВС України) протиправно 26.01.2017 відмовив у затвердженні висновку ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію" складений на підставі матеріалів ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з інвалідністю із призначенням йому одноразової грошової допомоги у розмірі 290000,00 грн. Відтак оскільки МВС України розглянув та прийняв протиправне рішення щодо позивача суд, не підміняючи орган, на який покладено вирішення згаданого питання, зобов'язує МВС України прийняти та направити до УМВС України у Полтавській області рішення про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-XII, а також "Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015, стосовно позивача.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів, підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення.

Постанову Семенівського районного суду Полтавської області від 13.05.2017р. по справі № 547/423/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення , є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Григоров А.М.
Повний текст ухвали виготовлений 14.11.2017 р.