Справа № 819/933/17
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/8233/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

представника позивача Колеснік О.С.,

представника відповідача Рацина Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю ,,Кременчанка" на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з додатковою відповідальністю ,,Кременчанка" до Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

12 червня 2017 року товариство з додатковою відповідальністю (ТДВ) ,,Кременчанка" звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області (далі - ГУ ДФС у Тернопільській області) за № від 27.03.2017 року.

Постановою від 06 липня 2017 року Тернопільський окружний адміністративний суд в задоволенні позову відмовив в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ТДВ ,,Кременчанка" подало апеляційну скаргу, оскільки вважає постанову незаконною та необгрунтованою у зв'язку із неправильним застосуванням норм матеріального права, прийнятою з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та порушенням норм процесуального права.

В апеляційній скарзі також зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на доводи представника позивача про те, що порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних відбулося в силу недосконалого податкового законодавства, яке полягає у не поверненні ТДВ ,,Кременчанка" суми ПДВ у розмірі 945,7 тис. грн. з квітня 2016 року. Зазначені кошти мають збільшити суму коштів на електронному рахунку інтегрованої картки належної товариству, що дасть змогу зареєструвати податкові накладні та належним чином виконати свої зобов'язання.

Таким чином, на думку позивача, товариство з незалежних від нього причин не мало об'єктивної можливості здійснити реєстрацію податкових накладних у визначений законодавством строк.

Також позивач акцентує увагу на тому факту, що, не зважаючи на вирішення проблемного питання та внесення з 01.01.2017 року необхідних змін у Податковий кодекс України, кошти у розмірі 945 685,00 грн. товариству не поверненні, не внесено відповідних змін в інтегровану картку платника податків системи електронного адміністрування ПДВ, підтвердженням чого є Витяг щодо суми податку, на яку платник податку на додану вартість має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних з системи електронного адміністрування ПДВ № 8311938 від 08.06.2017 року.

З огляду на викладене ТДВ ,,Кременчанка" просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив вимоги апеляційної скарги та просить залишити скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга належить до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що на підставі висновків камеральної перевірка даних податкової звітності та даних Єдиного реєстру податкових накладних (далі - ЄРПН) ТДВ ,,Кременчанка" за листопад 2015 року, квітень - листопад 2016 року, оформленої актом від 02.03.2017 року за № 434/19-00-132-01/7/05516139, ГУ ДФС у Тернопільській області прийнято податкове повідомлення-рішення за № від 27.03.2017 року, яким за затримку реєстрації податкових накладних до ТДВ ,,Кременчанка" застосовані штрафні санкції на загальну суму 512178,95 грн..

Висновки податкового органу базуються на тому, що під час камеральної перевірки встановлено порушення вимог п.201.10. ст.201 Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасно зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних за листопад 2015 року, квітень - листопад 2016 року на загальну суму ПДВ 4869278,28 грн., в т.ч. з порушенням терміну реєстрації до 15 календарних днів на загальну суму ПДВ 616767,35 грн., з порушенням терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів на загальну суму ПДВ 252510,93 грн..

Акт перевірки та винесене за його результатами податкове повідомлення-рішення від 27.03.2017 року № оскаржувалися до відповідного податкового органу, однак, спірне повідомлення-рішення залишене без змін, а скарги та заперечення - без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином та відповідно до вимог частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України довів обґрунтованість та правомірність винесеного податкового повідомлення-рішення, оскільки позивачем були порушені терміни реєстрації податкових накладних, передбачені Податковим кодексом України.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, лише частково відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального права.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов'язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Згідно з ч.1 ст. 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

Виходячи з системного аналізу наведених нормативно-правових актів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності формальних підстав для застосування до позивача штрафних санкцій за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість.

Однак, колегія апеляційного суду також приймає до уваги доводи позивача про те, що після проведення реконструкції підприємства у ТДВ ,,Кременчанка" виникла сума від'ємного значення ПДВ у розмірі 2 129 563,00 грн., яку товариство заявило до бюджетного відшкодування згідно поданої податкової декларації з податку на додану вартість від 18.02.2016 року.

18 квітня 2016 року товариство отримано податкове повідомлення-рішення № , яким виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період - січень 2016 року та відсутність права на врахування такої суми від'ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додатну вартість у розмірі 945 685,00 грн..

Також у цьому повідомленні-рішенні було зазначено, що протягом десяти календарних днів завищена сума, на яку складено повідомлення-рішення, зменшується в інтегрованій картці платника податків, що ведеться у контролюючому органі.

27 квітня 2016 року товариство звернулось до Кременецької ОДПІ та Головного управління ДФС в Тернопільській області із заявою про згоду із податковим повідомленням-рішенням та проханням внести в день погодження (27.04.2016 року) зміни в інтегровану картку платника податків, за якими зменшити заявлену до бюджетного відшкодування суму податку на додану вартість на 945 685,00 грн., що дасть змогу товариству збільшити ліміт реєстрації податкових накладних у квітні місяці 2016 року.

Проте, ні Кременецька ОДП, ні Головне управління ДФС в Тернопільській області не надало відповіді на вказане звернення.

05 травня та 05 серпня 2016 року товариство двічі зверталось до зазначених податкових органів з аналогічною заявою, на що отримало 26 вересня відповідь, що у зв'язку із прогалиною у податковому законодавстві, вирішення питання платника щодо збільшення суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні, потребує деякого часу.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами позивача, що порушення товариством граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних відбулось також в силу недосконалого податкового законодавства та бездіяльності податкових органів щодо належного розгляду та вирішення звернення позивача з питань збільшення ліміту реєстрації податкових накладних .

Відповідно до акту перевірки порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних мало місце в листопаді 2015 року по одній податковій накладній, а по решті 30-ти податкових накладних у період з квітня по листопад 2016 року, тобто у період, коли товариство правомірно вимагало збільшити ліміт реєстрації податкових накладних на суму 945 685,00 грн..

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних сталось внаслідок сукупності трьох факторів: вини самого позивача, недосконалого податкового законодавства та бездіяльності податкових органів щодо вирішення питання про збільшення ліміту реєстрації податкових накладних.

Відповідно до приписів підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах: презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Враховуючи суперечливість обставин, що призвели до порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних, відсутність негативних наслідків, колегія суддів визнає правильним позовні вимоги позивача задовольнити, оскільки в даному випадку є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Крім того, колегія суддів також акцентує увагу на тому, що згідно п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Підпунктом 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Таким чином, на підставі наведених норм Податкового кодексу України до 01.01.2017 року предметом камеральної перевірки могла бути лише податкова звітність, тобто відомості, зазначені у відповідній податковій звітності та їх відповідність даним системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

При цьому, на думку колегії суддів, своєчасність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних до 01.01.2017 року не було предметом камеральної перевірки, а вказана обставина перевірялася шляхом проведення документальних перевірок платників податків, порядок проведення яких відмінний від порядку проведення камеральних перевірок, які, відповідно до п.76.1 статті 76 ПК України, проводяться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення, а також при яких не обов'язкова згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки.

Законом України від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII ,,Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" (набрав чинності з 01.01.2017 року) підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України доповнений абзацом другим, відповідно до якого предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Таким чином, законодавець фактично підтвердив неможливість проведення камеральних перевірок з питань своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних до набрання чинності Законом № 1797-VIII.

Також Законом № 1797-VIII статтю 76 ПК України доповнено пунктом 76.3, відповідно до якого камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання; камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Наведене свідчить про те, що з 01.01.2017 року значно розширено та спрощено повноваження податкового органу шляхом надання йому права на проведення камеральних перевірок, зокрема, на предмет своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу (1095 днів), тоді як до набрання чинності змін, внесених до ПК України Законом № 1797-VIII, таке право контролюючого органу обмежувалося 30-денним строком, що настає за граничним терміном отримання податкової декларації відповідно до п.200.10 ст.200 ПК України.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла переконання, що камеральна перевірка, в результаті якої складений акт від 02.03.2017 року за № 434/19-00-132-01/7/05516139, проведена з порушенням наведених вище вимог законодавства, що призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Такі висновки суду апеляційної інстанції відповідають правовій позиції, викладеній в постанові Верховного суду України від 27.01.2015 року у справі №21-425а14, яка з урахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковою для врахування судами при розгляді справ у подібних спорах.

Оскільки податкове повідомлення-рішення за № від 27.03.2017 року ГУ ДФС у Тернопільській області прийняте на підставі висновків камеральної перевірки, яка проведена з порушенням вимог законодавства, колегія суддів вважає його таким, що не може залишатись в силі, а тому належить до скасування.

Суд першої інстанції на вказані обставини не звернув належної уваги, не дав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку щодо правомірності дій податкового органу та відсутності правових підстав для задоволення позову.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу приписів п 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Оскільки суд першої інстанції допустився помилки в частині застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, апеляційний суд визнає правильним апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Враховуючи приписи ч.1 ст. 94 КАС України, якою визначено, що у випадку ухвалення судового рішення на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, колегія суддів визнає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Тернопільській області сплачений позивачем судовий збір в розмірі 7682,69 грн. при зверненні до суду з позовом та в розмірі 8450,96 грн. - при поданні апеляційної скарги, а всього в загальній сумі 16133,65 грн.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 3 ч. 1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ст. ст. 205, 207, 254 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю ,,Кременчанка" задовольнити.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року у справі № 819/933/17- скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області за № від 27.03.2017 року.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з додатковою відповідальністю ,,Кременчанка" (; ІПН 94) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 16133 (шістнадцять тисяч сто тридцять три) грн. 65 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Постанова в повному обсязі складена 13 листопада 2017 року.