Справа № 815/4945/17
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4945/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потоцької Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АСТОРЕПОСТАЧ» до Одеської митниці ДФС, третя особа: товариства з обмеженою відповідальністю ВІЗДОМ-СЕРВІС про визнання протиправним та скасування рішення субєкта владних повноважень, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю АСТОРЕПОСТАЧ до Одеської митниці ДФС, третя особа: товариства з обмеженою відповідальністю ВІЗДОМ-СЕРВІС в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про визначення коду товару № КТ-UА-2017 від 01.09.2017 року;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500070/2017/00039 від 08.09.2017;

- зобовязати Одеську митницю ДФС здійснити митне оформлення товару № 2 (графи 31, 33 митної декларації № UА500070/2017/001146 від 01.09.2017 року) за кодом УКТЗЕД НОМЕР_1;

- визнати протиправним та скасувати Рішення № UА500070/2017/000001 /2 від 08.09.2017 року Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що митне оформлення, замість 4-х робочих годин тривало більше, ніж три робочі дні (пять календарних днів), та завершилось Карткою відмови, яка була видана з порушенням строків.

Відповідно до ст. 40 ОСОБА_1 кодексу України, відмова митного органу в прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанту. Фактично Картка відмови вмотивована Рішенням про визначення коду, яке по своїй суті є неправомірним та необгрунтованим. Правильне визначення Позивачем коду товару, задекларованого у митній декларації № UА500070/2017/001146 від 01.09.2017 року підтверджується документальними доказами - документами, поданими при здійсненні митного оформлення.

Отже, Рішення про визначення коду товару та Картки відмови є протиправними та такими, що порушують права та законні інтереси позивача.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги з підстав викладених в адміністративному позові та наданих письмових поясненнях.

Представник відповідача через канцелярію суду 19.10.2017 р. за вхід. № 28767/17 надав до суду письмові заперечення (а/с. 54-81) в яких навів доводи в обґрунтування прийнятих оскаржуваних рішень.

Надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 ОСОБА_1 кодексу України від 13.03.2012, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

Представник третьої особи (ТОВ ВІЗДОМ-СЕРВІС) підтримав позицію позивача та просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні.

З урахуванням приписів ст. 128 КАС України, зважаючи на те, що у судове засідання прибули не всі особи, які беруть участь у справі, а матеріали справи містять необхідні для надання належної правової оцінки відомості щодо спірних правовідносин, суд вирішив розглянути справу у письмовому провадженні.

Розглянувши подані позивачем документи, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

01.09.2017 р. ТОВ «ВІЗДОМ-СЕРВІС» діючи в якості уповноваженої особи ТОВ «АСТОРЕПОСТАЧ» подало до Одеської митниці ДФС митну декларацію № UА500070/2017/001146 (електронне декларування) на імпорт вантажу в асортименті семи видів товару. Відповідно до граф 31, 33 митної декларації № UА500070/2017/001146 було заявлено товар № 3 «валики малярські для фарбування різних розмірів», код згідно української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД) НОМЕР_1.

05.09.2017 р. відділ СМО №1 м/п «Одеса - центральний» Одеської митниці ДФС прийняв Рішення про визначення коду товару № КТ-UА-2017 стосовно вантажу «валики малярські для фарбування різних розмірів», код згідно української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності НОМЕР_1.

06.09.2017 р. ТОВ «ВІЗДОМ-СЕРВІС» діючи в якості уповноваженої особи ТОВ «АСТОРЕПОСТАЧ» подало до Одеської митниці ДФС митну декларацію № ПА500070/2017/001188 аналогічного змісту декларації № UА500070/2017/001146. На цю декларації позивач видав картку відмови № UА50070/2017/00038.

07.09.2017 р. ТОВ «ВІЗДОМ-СЕРВІС» подано до Одеської митниці ДФС митну декларацію б/н, однак, електронним способом повідомлено про відмову у прийомі, що підтверджується випискою.

07.09.2017 року стосовно ТОВ «ВІЗДОМ-СЕРВІС» - декларанта складено протокол про порушення митних правил № 1420/50000/17, передбачених ст. 485 ОСОБА_1 кодексу України - дії, спрямовані на зменшення розміру митних платежів (у звязку, що задекларований код передбачав менший розмір ставки мита, ніж код, визначений рішенням

08.09.2017 року ТОВ «ВІЗДОМ-СЕРВІС» - декларантом подано до Одеської митниці ДФС митну декларацію № UА5000070/2017/001214.

СМО №1 м/п «Одеса - центральний» Одеської митниці ДФС електронним способом було надіслало повідомлення з розбіжностями, що підтверджується випискою.

Прийняття Рішення про визначення коду товару, спричинило складання Одеською митницею ДФС Карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500070/2017/00039 та № UА500070/2017/00042 від 08.09.2017 р. з повідомленням про відмову у прийнятті декларації № UА500070/2017/001146 у звязку з складенням зазначеного протоколу. Цим відповідач відмовив у митному оформленні даного товару, що порушило права позивача на здійснення імпортної операції.

Приписами ст. 81 ОСОБА_1 кодексу України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

У митній декларації № UА500070/2017/001146 у графі 31 зазначено «валики малярські для фарбування різних розмірів, без ручки» та із зазначенням у графі 33 коду товару згідно з УКТЗЕД НОМЕР_1 («подушечки та валики для фарбування»). Для товарів, які мають вказаний код УКТЗЕД, чинним законодавством встановлено імпортне (ввізне) мито у розмірі 5%.

Разом з митною декларацією для митного оформлення вказаного товару були надані товаросупровідні документи, а саме: зовнішньоекономічний контракт №0608/17 від

31.08.2017 року, рахунок (інвойс) №1/2017 від 28.06.2017 року, пакувальний лист від 28.06.2017 року, домашній коносамент № 588535347 від 22.07.2017 року, автотранспортна накладна № 103 від 31.08.2017 року, навантажувальний документ - наряд № 103 від 31.08.2017 року, договір про надання послуг митного брокера № 34/07-16, декларація про походження товару № 1/2017 від 28.06.2017 року.

Згідно ст. 86 МК України митна декларація приймається митним органом, якщо встановлено, що в ній містяться всі необхідні відомості і до неї додано всі необхідні документи. Дата і час прийняття митної декларації фіксуються посадовою особою митного органу, що її прийняла, проставленням відміток на бланку митної декларації та відповідним записом у документах митного органу. ОСОБА_1 орган не має права відмовити в прийнятті митної декларації, якщо декларантом виконано всі умови, встановлені ОСОБА_1 кодексом України.

Згідно ч. 1 ст.67 МК України Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про ОСОБА_1 тариф України.

Частиною 1 Закону України «Про ОСОБА_1 тариф України» передбачено, що митний тариф України є невід'ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

Статтею 68 МК України визначено, що ведення УКТЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ведення УКТЗЕД передбачає: 1) відстеження та облік змін і доповнень до Гармонізованої системи опису та кодування товарів, пояснень та інших рішень щодо її тлумачення, що приймаються Всесвітньою митною організацією; 2) підготовку пропозицій щодо внесення змін до УКТ ЗЕД; 3) деталізацію УКТ ЗЕД на національному рівні та введення додаткових одиниць виміру; 4) забезпечення однакового застосування всіма органами доходів і зборів правил класифікації товарів; 5) прийняття рішень щодо класифікації та кодування товарів в УКТ ЗЕД у складних випадках; 6) розроблення пояснень і рекомендацій до УКТ ЗЕД та забезпечення їх опублікування; 7) своєчасне ознайомлення суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності з рішеннями та інформацією (крім тих, що є конфіденційними) щодо питань класифікації товарів та про застосування УКТ ЗЕД; 8) здійснення інших функцій, необхідних для ведення УКТ ЗЕД.

Відповідно п.12 Порядку ведення Української класифікації товарів зовнішньо економічної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року №428 пояснення до УКТЗЕД розробляються та затверджуються Держмитслужбою з урахуванням змін, які вносяться Всесвітньою митною організацією до пояснень до Гармонізованої системи та Європейським Союзом до пояснень до Комбінованої номенклатури. У разі потреби Держмитслужба розробляє пояснення до кодів товарів, що деталізовані на національному рівні.

Законом України «Про ОСОБА_1 тариф України» передбачено, що товарна позиція 9603 40 90 00 - подушечки та валики для фарбування.

05.09.2017р. посадовою особою митного поста «Одеса - центральний» проведено митний огляд товару та власним рішенням про визначення коду товару № КТ-UА500070- 0006-2017 визначено для частини товару інший код - НОМЕР_2, який у рішенні поіменовано «валики-щітки з металевими пелюстками, які є запасними частинами до розбрискувачів будівельних сумішей», а в УКТЗЕД цей код іменується «інші щітки, що є частинами механізмів приладів або транспортних засобів».

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Це безпосередньо стосується таких норм міжнародного права, як стаття VII ГАТТ «Оцінка товару для митних цілей» та Угода про застосування статті VII ГАТТ.

Відповідно до пункту 2(а) статті VII ГАТТ оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару, який обкладається митом, або аналогічного товару.

Відповідно до пункту 2(b) статті під «дійсною вартістю» повинна розумітись ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах вільної конкуренції.

Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до пункту (b), оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті, який може бути встановлений.

Відповідно до додатка 1 до статті VII формування пунктів" (а) і (b) дозволяє стороні, що домовляється, одноманітно визначати вартість для митних цілей або на підставі цін окремого експортера на імпортний товар, або на підставі загального рівня цін на аналогічний товар.

Статтями 49, 50 ОСОБА_1 кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. ОСОБА_1 вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно приписів ч.1, ч.2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу ч.1 та ч.2 ст.53 МК України вбачається, що наведені норми Кодексу містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Вказана норма закону кореспондує з положеннями ч.3 ст.318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Зазначене вище також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, вказане узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Відповідно до ч.3 ст.53 ОСОБА_1 кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.

Зокрема, ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 та ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За результатами аналізу положень ч. 3 ст. 53, ч. ч. 1, 2, 4 - 6 ст. 54, ст. 58 МК України вбачається, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.

При цьому митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 МК України.

Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

У спірному рішенні про коригування митної вартості товару органом доходів і зборів зазначено про відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та вказані розбіжності, що слугували підставою для невизнання митної вартості товарів та її коригування, які є аналогічними за своїм змістом та полягають у вступному:

- відповідно до пп. в) п. 2 ОСОБА_1 кодексу України (далі - МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, повязаних з пакуванням. Проте у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;

- відповідно до п. 1.3. зовнішньоекономічного договору від 02.06.2017 року поставка товару здійснюється окремими партіями, разом з тим загальна сума контракту становить 26554,25 доларів США, яка збігається з сумою комерційного рахунку від 28.06.2017 року, що не передбачає більше поставок по зовнішньоекономічному договору від 02.06.2017 року;

- у поданому до митного оформлення комерційному рахунку від 28.06.2017 № 1/2017 відсутні відомості про банківські реквізити продавця та номер контейнеру, що унеможливлює повязання даного комерційного рахунку з поточною поставкою товару;

- під час проведення митного огляду товару було встановлено, що назва товару № 2 «Валики малярські для фарбування» у комерційному рахунку від 28.06.2017 № 1/2017 фактично не відповідає поданому до митного оформлення товару та частково складається з «валиків малярських для фарбування» та «запасних частин до ручних розбризкувачів будівельних сумішей» які не використовуються для фарбування та мають інше призначення, ніж зазначено у комерційному рахунку.

Здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів передбачено статтею 54 ОСОБА_1 кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 54 ОСОБА_1 кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно частини 3 статті 54 ОСОБА_1 кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 54 ОСОБА_1 кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

- у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

- у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

- у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить обовязок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості.

Більш того, посилання у спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів на відсутність у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та на наявність у них розбіжностей є безпідставними з огляду на наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 53 ОСОБА_1 кодексу України у разі якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

З аналізу наведеної норми вбачається, що право митного органу на витребування від декларанта додаткових документів виникає лише у разі наявності обґрунтованого сумніву у повноті та/або достовірності відомостей про митну вартість товарів, однією з підстав виникнення якого є виявлення розбіжностей у поданих декларантом документах і такі розбіжності мають впливати саме на числове значення складових митної вартості товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

В свою чергу, суд критично ставиться до доводів відповідача наведених у оскаржуваному рішенні щодо документації на партію товару загалом, а відтак незрозумілим є коригування товару № 3 за митною декларацією № UА500070/2017/001214.

Відповідно до п. 1.4. Контракту від 02.06.2017 № 0608/17 (у оскаржуваному рішенні - зовнішньоекономічного договору) продавець поставляє покупцю товар на умовах СFR (у розумінні ІНКОТЕРМС - 2010).

Кореспондуючі відомості містять інвойс № 1/2017 від 28.06.2017 та пакувальний лист № 1/2017 від 28.06.2017 року, які у якості умов доставки визначають СFR Оdessа.

У рішенні про коригування митної вартості у графі № 15 «Умови поставки» зазначено СFR UA Оdessа, що протирічить відомостям у графі 33.

Відповідно до положень ІНКОТЕРМС 2010, СFR визначається як СOST АND FREIGНТ (….named port of destination)- ВАРТІСТЬ І ФРАХТ (...назва порту призначення). Термін «вартість і фрахт» означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобовязаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, ПРОТЕ, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця.

Відповідно до положень п. А.9. «Перевірка упаковка маркування» СFR Інкотермс-2010, продавець зобовязаний нести витрати, повязані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідними для здійснення поставки товару у відповідності зі статтею А.4.

Продавець зобовязаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару, яке він організує (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Упаковка повинна містити належне маркування.

У Контракті від 02.06.2017 № 0608/17, інвойсі № 1/2017 від 28.06.2017 та пакувальному листі № 1/2017 від 28.06.2017 року міститься інформація щодо вартості упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, повязаних з пакуванням входить до складу ціни, передбаченої відповідним пунктом Контракту.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що доводи Одеської митниці ДФС щодо наявності розбіжностей стосовно вартості упаковки та не включення її до складу ціни не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості.

Щодо кількості партій за Контрактом від 02.06.2017 № 0608/17 та впливу цієї кількості на розмір митної вартості.

Кількість партій жодним чином не впливають на кількісний та якісний еквівалент митної вартості відповідно до чинного митного законодавства України. ОСОБА_1 кодекс України, ані інший нормативно-правовий акт не містить прямої імперативної норми, яка б вимагала коригування митної вартості виходячи виключно з кількості партій, за умови дотримання усіх інших вимог митного законодавства.

Аналогічні розяснення містить правова позиція, висловлена у Пленумі Вищого адміністративного суду України від 13 березня 2017 року № 2.

Щодо відповідності назві та коду товару № 2 відповідно до інвойсу № 1/2017 від 28.06.2017 р.

У Рішенні про визначення коду товару відповідач, визначаючи код НОМЕР_2, описав товар як «валики-щітки з металевими пелюстками, які є запасними частинами до розприскувачів будівельних сумішей», хоча в Законі України «Про ОСОБА_1 тариф» цей код має відмінну назву - «інші щітки, що є частинами механізмів приладів або транспортних засобів». Згідно п.1 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп. Однак відповідач знехтував цим приписом, присвоївши свавільно код товару та надавши йому іншу назву, не передбачену митним тарифом.

Крім того, згідно висновку експерта № УТЗ-1640 від 07.09.2017р. Одеської регіональної Торгово-промислової палати, визначений код УКТЗЕД товару (8207 90 99 00 - «інші інструменти змінні для ручних знарядь, з механічним приводом чи без нього або для верстатів». Цей код, на переконання експерта, відповідає визначеному відповідачем опису задекларованого товару - «валики-щітки з металічними пелюстками, які є запасними частинами до розприскувачів будівельних сумішей».

Код (8207 90 99 00) визначений експертом, передбачає менший розмір ставки мита, ніж код, задекларований позивачем та третьою особою, а крім того - свідчить про наявність розбіжностей при визначенні коду товару на підставі норм Закону України «Про ОСОБА_1 тариф».

Відповідно до графи № 26 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, назва товару, щодо якого здійснюється коригування визначена як «Валики-щітки з металевими пелюстками, які є запасними частинами до ручних розбрискувачів будівельних сумішей».

У той же час мотивування четвертого пункту стосується «Валиків малярських для фарбування», що не є тотожним товаром.

Відповідно до гр. 33 товару № 2 та товару № 3 за митною декларацією № UА500070/2017/001214 товар, відповідає у своїй сукупності товару № 2 за інвойсом № 1/2017, задекларований частково як, «Валики малярські для фарбування різних розмірів» та частково як, «Валики-щітки з металевими пелюстками, які є запасними частинами до ручних розбрискувачів будівельних сумішей».

Отже, результати митного огляду відповідають відомостям, зазначеним у митній декларації.

Таким чином, орган доходів і зборів не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів.

Враховуючи, що під час митного оформлення товару та випуску його у вільний обіг за тимчасовими митними деклараціями митницею було визнано заявлену декларантом митну вартість, визначену за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору, додаткові документи для підтвердження задекларованої митної вартості митницею не затребувались, отже сумнівів органу доходів і зборів у достовірності відомостей в поданих до митного оформлення товару документах не виникало, а подані документи для підтвердження заявленої митної вартості були визнані достатніми та такими, що давали змогу пересвідчитись у правильності заявленої митної вартості.

Орган доходів і зборів не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів.

Таким чином, митниця прийняла спірне Рішення про коригування митної вартості товару та оформила Картку відмови з порушенням послідовності обрання методу визначення митної вартості товару, визначеного ч. 3 ст. 57 ОСОБА_1 кодексу України, та за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

Враховуючі законодавчі положення, обставини справи та надані докази, суд вважає необґрунтованим прийняття органом доходів і зборів Рішення про коригування митної вартості товару.

Крім того, у митного органу не було правових підстав для відмови у випуску товарів за митним деклараціями та прийняття відповідної Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товару, транспортних засобів комерційного призначення, оскільки декларантом правомірно було визначено митну вартість за основним методом та подано достовірні документи на підтвердження заявленої вартості за ціною договору.

Доречним та таким, що є на часі одне із останніх рішень ЄСПЛ у справі «ТОВ «ПОЛІМЕРКОНТЕЙНЕР проти УКРАЇНИ» від 24.12.2016 (заява № 23620/05), набуло статус остаточного 24.02.2017.

В цитованому рішенні ЄСПЛ йде мова про те, що митниця регулярно виносила рішення із визначення коду УКТЗЕД, незважаючи на прецедентні рішення національних судів.

Як наслідок ЄСПЛ визнав порушення Україною ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції, зазначивши, що винесення таких рішень порушує «справедливий баланс», змушуючи особу нести індивідуальний та надмірний тягар (п. 17).

Цікавою видається оцінка Суду стосовно того, що такий стан справ позбавляє діяльність суду будь-якого попереджувального ефекту і обмежує лише відновленням прав post factum (п. 18).

За висновками Суду така практика підриває вимоги щодо остаточності судових рішень та авторитет судової влади в цілому. При цьому ЄСПЛ розцінив такі рішення митниці як свавілля державого органу (п. 19).

Далі ЄСПЛ в 20 Рішення зазначає про те, що він вже розглядав раніше аналогічну ситуацію у справі «Інтерсплав проти України» де заявник змушений був ініціювати судові справи стосовно чисельних випадків неповернення ПДВ. Як наслідок ЕСПЛ дійшов висновку, що результатом систематичних порушень державних органів став непосильний тягар, покладений на заявника. І в цій справі ЕСПЛ вказує на те, що він зіткнувся із аналогічною ситуацією (п. 21).

Все це призвело до втручання у мирне володіння майном компанії-заявника, що порушило ст. 1 Протокол 1 до Конвенції (п. 22) .

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Жодних належних доказів на спростування правильності визначення позивачем митної вартості товарів за ціною договору, а також обґрунтованості прийняття спірних Рішень про коригування митної вартості товарів та Картки відмови відповідачем наведено та надано не було.

Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи та інтереси.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд погоджується з обраним позивачем способом захисту порушеного права у вигляді скасування протиправних Рішень про коригування митної вартості та Карток відмови.

З урахуванням встановлених фактів, оцінюючи у сукупності надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи вищезазначені Рішення про коригування митної вартості товарів та видаючи відповідні Картки відмови у митному оформленні товарів, діяв не у відповідності та не у спосіб, передбачений вимогами чинного законодавства; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому оскаржувані Рішення про коригування митної вартості товарів та видана на їх підставі Карток відмови у митному оформленні товарів є також протиправною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги ТОВ АСТОРЕПОСТАЧ задоволенню.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Керуючись ст.ст. 6-8, ч. 6 ст. 71, 86, 128, 167, 186, 254, КАС України суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про визначення коду товару № КТ-UА-2017 від 01.09.2017 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500070/2017/00039 від 08.09.2017.

Зобовязати Одеську митницю ДФС здійснити митне оформлення товару № 2 (графи 31, 33 митної декларації № UА500070/2017/001146 від 01.09.2017 року) за кодом УКТЗЕД НОМЕР_1.

Визнати протиправним та скасувати Рішення № UА500070/2017/000001 /2 від 08.09.2017 року Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів.

Стягнути з Одеської митниці ДФС () за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АСТОРЕПОСТАЧ» (ІК 404147723, вул. Пирогівський шлях, буд. 34, м. Київ, 03083) суму судового збору за подання адміністративного позову за:

- платіжним дорученням № 250 від 14.09.2017 р. у сумі 4 800, 00 грн.;

- платіжним дорученням № 256 від 18.09.2017 р. у сумі 1 600, 00 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Потоцька Н.В.