Справа № 806/1667/17
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"09" листопада 2017 р. Справа № 806/1667/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Бучик А.Ю.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "02" серпня 2017 р. у справі за позовом Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Маяк" про стягнення 25058,72 грн. ,

ВСТАНОВИВ:

Житомирське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до Житомирського окружного суду з позовом, в якому просило стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Маяк" на свою користь суму адміністративно-господарських санкцій та пені у розмірі 25058,72 грн.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 2 серпня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Житомирське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати постанову суду та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначило, що згідно звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів форми №10-ПІ, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу працюючих у Сільськогосподарському виробничому кооперативі "Маяк" за 2016 рік складала 31 особу. Вказує, що відповідач від числа середньооблікової кількості штатних працівників, що складає 31 особу, повинен був працевлаштувати 1 особу з інвалідністю - штатного працівника. Сільськогосподарський виробничий кооператив "Маяк" не виконало норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю-штатних працівників облікового складу за 2016 рік, передбачений статтею 19 Закону України "Про основи соціальної інвалідів в Україні" у кількості одного робочого місця, внаслідок чого відповідачу нараховано адміністративно-господарські санкції на загальну суму 24490,32 грн.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що Сільськогосподарський виробничий кооператив "Маяк" є юридичною особою працедавцем, який, відповідно до статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", зобовязаний створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів.

У лютому 2017 року відповідач подав до Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік (за формою № 10-ПІ), згідно якого середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу відповідача впродовж 2016 року становила 31 особу, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність жодного, а кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", - 1 особа. Середньорічна заробітна плата штатного працівника становить 24490,32 грн.

Таким чином, із даних звіту працівниками Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів встановлено, що відповідач не забезпечив працевлаштування одного інваліда.

30 березня 2017 року Сільськогосподарському виробничому кооперативу "Маяк" позивачем було направлено претензію №32/17 за невиконання нормативу робочих місць по працевлаштуванню осіб з інвалідністю у 2016 році від 30.03.2017 вих. №04-62/452, відповідно до якої відповідач зобовязаний сплатити на користь Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції в сумі 24490,32 грн.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, підприємству у зв'язку із несплатою нарахованої йому суми адміністративно-господарських санкцій в сумі 24490,32 грн. в строки, визначені законодавством, нараховано пеню в сумі 568,40 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Маяк" перед Житомирським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів складає 25058,72 грн.

У зв'язку з тим, що відповідачем сума адміністративно-господарської санкції не сплачено, апелянт звернувся до суду про її стягнення разом з пенею.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про безпідставність позовних вимог, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 (далі Закон № 875-XII), Законом України "Про зайнятість населення".

Частинами першою, другої статті 17 Закону № 875-XII встановлено, що з метою реалізації творчих і виробничих здібностей інвалідів та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом. Підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів, у разі необхідності, створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування інвалідів, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей інваліда.

Приписами частини третьої статті 17 Закону № 875-XII визначено, що відмова в укладенні трудового договору або в просуванні по службі, звільнення за ініціативою адміністрації, переведення інваліда на іншу роботу без його згоди з мотивів інвалідності не допускається, за винятком випадків, коли за висновком медико-соціальної експертизи стан його здоров'я перешкоджає виконанню професійних обов'язків, загрожує здоров'ю і безпеці праці інших осіб, або продовження трудової діяльності чи зміна її характеру та обсягу загрожує погіршенню здоров'я інвалідів.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 18 Закону № 875-XII, забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень статті 18-1 Закону № 875-XII, інвалід, який не досяг пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованим у державній службі зайнятості як безробітний.

Рішення про визнання інваліда безробітним і взяття його на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання інваліда на підставі поданих ним рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Державна служба зайнятості може за рахунок Фонду соціального захисту інвалідів надавати дотацію роботодавцям на створення спеціальних робочих місць для інвалідів, зареєстрованих у державній службі зайнятості, а також проводити професійну підготовку, підвищення кваліфікації і перепідготовку цієї категорії інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В силу приписів статті 18 Закону № 875-XII на відповідача, як працедавця, покладено обовязок створити робочі місця і умови для працевлаштування інвалідів, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів. В той же час, вказаний обовязок не супроводжується обовязком відповідача здійснювати пошук інвалідів, адже статтею 18-1 Закону № 875-XII такий обовязок покладено на Державну службу зайнятості.

Пунктом 4 частини третьої статті 50 Закону України "Про зайнятість населення", роботодавці зобов'язані своєчасно та в повному обсязі подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Відповідно до п. 2.1 Порядку надання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316, інформація за даною формою подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії (й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

У відповідності до діючих положень Наказу №316 звітність за формою № 3-ПН роботодавці подають до центрів зайнятості за наявності попиту на робочу силу (вакансії), тобто, лише у разі наявності на підприємстві чи в організації вільних робочих місць.

Слід зазначити, що норма щодо щомісячної подачі звітів про наявність вільних робочих місць, встановлена Законом України від 1 березня 1991 року № 803-ХІІ "Про зайнятість населення", втратила чинність з 1 січня 2013 року, коли набрав чинності новий Закон України від 5 липня 2012 року № 5067-VI "Про зайнятість населення".

Отже, періодичності подачі звітності за формою № 3-ПН не встановлено, а регламентується лише, що вона подається не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії.

Матеріалами справи підтверджено, що Сільськогосподарський виробничий кооператив "Маяк" звертався до Червоноармійського районного центру зайнятості з інформацією про попит на робочу силу з відображенням відомостей про вільні робочі місця, створені виключно для осіб з інвалідністю. Зокрема підприємством подавались звіти форми № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу" упродовж 2016 року, що свідчить про те, що відповідач інформував центр зайнятості про наявність вакансії виключно для працевлаштування інваліда. Вказаний факт підтверджується наявною у матеріалах копією листа Червоноармійського районного центру зайнятості від 28.03.2017 №167.

В матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, що Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Маяк" було відмовлено у прийнятті на роботу особам із інвалідністю з мотивів наявності у вказаних осіб інвалідності.

Приписами частини першої, другої статті 19 Закону № 875-XII, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Згідно з частинами першою та другою статті 20 Закону № 875-XII, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Згідно з ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Це означає, що адміністративно-господарські санкції не можуть застосовуватися до працедавця в разі відсутності необхідної кількості працевлаштованих інвалідів, якщо при цьому цей субєкт господарювання вжив усіх передбачених Законом № 875-XII заходів для працевлаштування останніх, тобто, коли у його діях відсутній склад правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що відповідач створив робоче місце для працевлаштування інваліда, інформував орган зайнятості населення про наявність вакансії, подавав до Фонду соціального захисту інвалідів звітність за встановленою формою.

Апелянт не навів суду жодного факту, що відповідач відмовив інваліду у працевлаштуванні виключно з мотивів інвалідності, відсутні такі відомості також і в матеріалах справи.

Підсумовуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність в діях відповідача складу правопорушення, за вчинення якого Законом № 875-XII передбачено застосування адміністративно-господарських санкцій, у звязку з чим позовні вимоги не підлягали задоволенню.

Постанова суду прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "02" серпня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: А.Ю.Бучик

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Житомирське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів вул.Домбровського, 38,м.Житомир,10003

3- відповідачу/відповідачам: Сільськогосподарський виробничий кооператив "Маяк" вул.Леніна,6,с.Старий Майдан,Червоноармійський район, Житомирська область,12051

4-третій особі: - ,