Справа № 820/4551/17
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

08 листопада 2017 р. № 820/4551/17 Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

за участю секретаря судового засідання - Денисенко А.А,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Гнатченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3
до Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області
про зобов'язання вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд зобов'язати розпорядника інформації - Головне управління Державної фіскальної служби України в Харківській області, надати інформацію про прийняття процесуального рішення, передбаченого ст. 283 КПК України, за наслідком досудового розслідування слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Харківській області кримінального провадження у відношенні імовірного ухилення ОСОБА_3 від сплати податків, кваліфікованого за ч.3 ст. 212 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №80000023 згідно відповіді старшого слідчого 3-го ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області Бабенко Є.М №2346/Р/20-40-23-13 від 21.07,2016р., а саме: дату прийняття рішення, виду рішення (закриття кримінального провадження, звернення до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру) та у разі закриття кримінального провадження - пункт ст. 284 КПК України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 11.09.2017р. звернувся до начальника відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Оганнісяна А.А. з запитом, згідно якого просив надати інформацію щодо прийнятого процесуального рішення за наслідком досудового розслідування кримінального провадження №80000023, в якому позивач надавав пояснення в якості свідка. (а.с.13)

Позивач вказує, що відповіді на свій запит він не отримав, проте на адвокатський запит адвоката позивача ОСОБА_1 було надано відповідь, згідно якої повідомлено, що кримінальне провадження під зазначеним вище номером не перебуває та не перебувало у провадженні вказаного адвокатом органу розслідування, а надання запитаної інформації не є можливим, оскільки адвокат та позивач не є сторонами кримінального провадження, по якому ними було запитано інформацію. Також вказано, що відповідно до ст. 222 КПК України, будь-які відомості, отримані під час досудового розслідування кримінального провадження є конфіденційними та підлягають розголошенню у виключних випадках, лише з дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. (а.с.16)

Позивач вважає вказану відмову незаконною та необґрунтованою, такою, що порушує його права та законні інтереси.

Не погодившись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх прав.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, виходячи із доводів, що викладені в позовній заяві та надані під час розгляду справи.

Відповідач, згідно наданих до суду письмових заперечень, позов не визнав та пояснив, що адвоката позивача ОСОБА_1 було повідомлено про неможливість надання запитуваної інформації, оскільки ознайомлюватися з матеріалами кримінального провадження мають право лише сторони кримінального провадження та представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Питання надання інформації щодо кримінального провадження має вирішуватись з дотриманням порядку, встановленого КПК України виключно слідчим або прокурором.

В зв'язку з наведеними доводами відповідач вважав відмову у наданні інформації цілком обґрунтованою та законною.

В судовому засіданні представник відповідача позов також не визнав та просив в його задоволенні відмовити з підстав, що викладені в письмових запереченнях проти позову та усних поясненнях, наданих суду. (а.с.50-51)

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення учасників процесу, які прибули до суду, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 11.09.2017р. позивач на особистому прийомі в прокуратурі Харківської області звернувся до начальника відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Прокуратури Харківської області Оганнісяна А.А. з заявою про надання інформації (а.с. 14), згідно якої просив повідомити інформацію та надати процесуальні документи (постанову слідчого або прокурора, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань) щодо прийнятого процесуального рішення за наслідком досудового СУФР ГУ ДФС у Харківській області кримінального провадження №80000023, порушеного за ст. 212 КК України, за яким позивач надавав пояснення у якості свідка.

Крім того, судом встановлено, що адвокат позивача ОСОБА_1 звернулася до начальника ГУ ДФС у Харківській області в інтересах позивача із адвокатським запитом від 06.09.2017р. (а.с. 12), а також до начальника відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Прокуратури Харківської області Оганнісяна А.А. також з адвокатським запитом від 11.09.2017р., згідно яких просила повідомити інформацію та надати процесуальні документи (постанову слідчого або прокурора, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань) щодо прийнятого процесуального рішення за наслідком досудового СУФР ГУ ДФС у Харківській області кримінального провадження №80000023, порушеного за ст. 212 КК України, за яким позивач надавав пояснення у якості свідка.

Згідно листа ГУ ДФС у Харківській області від 11.09.2017р. №3807/Ш/20-40-23-13 (а.с. 15), адвоката позивача було повідомлено про те, що оскільки вона не є стороною кримінального провадження, за яким було запитано інформацію, надання відомостей про хід досудового розслідування, прийняття процесуальних рішень по кримінальному провадженню не передбачено нормами кримінального процесуального законодавства України.

Згідно листа Прокуратури Харківської області від 18.09.2017р. №04/5-151-17 (а.с. 16), адвоката позивача було повідомлено, що в провадженні СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області провадження з номером №00023 не перебуває та не перебувало. Також повідомлено, що отримати запитувану інформацію та ознайомитись з матеріалами кримінального провадження до його завершення можуть особи з відповідним процесуальним статусом, передбаченим ч. 1 ст. 221 КПК України.

Таким чином, судом в даній справі встановлено, що позивач особисто звертався з питання надання інформації до Прокуратури Харківської області та відповіді на його звернення матеріали справи не містять.

До ГУ ДФС у Харківській області та Прокуратури Харківської області, як слідує з матеріалів справи, в інтересах позивача звернувся адвокат з адвокатським запитом.

Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», надання адвокату інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом.

Суд враховує, що питання надання відповідей на адвокатський запит щодо кримінальної справи унормовано спеціальним законом та віднесено до сфери кримінального процесуального законодавства. Також суд бере до уваги, що відносини щодо внесення і розгляду адвокатського запиту врегульовано статтею 24 Закону України від 5 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Зокрема, цією статтею Закону детально регламентовано перелік адресатів, до яких може бути направлено адвокатський запит, вимоги до такого запиту, питання строків розгляду адвокатських запитів та порядку відшкодування витрат, а тому відповідні положення Закону України «Про доступ до публічної інформації» не поширюються на відносини між адвокатом та розпорядником інформації.

Беручи до уваги зазначене, а також те, що в даній справі позивачем є ОСОБА_3, суд розглядає спір в межах заявлених позовних вимог щодо зобов'язання відповідача надати позивачу інформацію згідно його запиту (заяви від 11.09.2017р.) без урахування доводів позовної заяви про розгляд та надання відповідей на адвокатські запити ОСОБА_1

Згідно роз'яснень, наданих згідно Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року №10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації», рішення з приводу запиту на інформацію може прийматися одноособово керівником чи іншою посадовою особою, яка є носієм організаційно-розпорядчих повноважень. Водночас така посадова особа діє від імені розпорядника інформації, а тому належним відповідачем у згаданій категорії справ є орган, якому надійшов запит на інформацію.

В зв'язку із встановленими обставинами справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 5 Закону України від 2 жовтня 1992 року №2657-ХІІ "Про інформацію", кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно до статті 7 згаданого Закону, право на інформацію охороняється законом.

Держава гарантує всім суб'єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Право на інформацію, створену в процесі діяльності фізичної чи юридичної особи, суб'єкта владних повноважень або за рахунок фізичної чи юридичної особи, Державного бюджету України, місцевого бюджету, охороняється в порядку, визначеному законом.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011р. №2939-VI (далі - Закон №2939) встановлено, що публічною інформацією є відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Доступ до інформації серед іншого забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію (ч. 2 ст. 5 Закону №2939).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону №2939, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону №2939, запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію має містити: 1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі (ч. 5 ст. 19 Закону №2939).

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону №2939, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту (ч. 2 ст. 20 Закону №2939).

Також суд зауважує, що згідно п. 4.1. Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року №10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації», процесуальні закони (Господарський процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України) регламентують спеціальний порядок доступу (ознайомлення) учасників відповідних процесів до інформації, створеної (одержаної) у ході (досудового) судового провадження.

Доступ осіб, які беруть участь у розгляді справи, та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси чи обов'язки, до інформації, створеної (одержаної) у ході судового провадження, до судових рішень забезпечується у порядку, встановленому процесуальним законодавством, з урахуванням передбачених нормами Закону України «Про доступ до судових рішень» особливостей.

В даній справі встановлено, що позивач не був учасником кримінального провадження, за яким ним було запитано інформацію, та в якому його було допитано як свідка. Доказів того, що у вказаному кримінальному провадженні позивач був залучений як підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, цивільний позивач або відповідач, матеріали справи не містять.

В зв'язку з наведеним, суд погоджується з доводами відповідача про те, що запитувана позивачем інформація є такою, що має обмежений доступ та не може бути надана за інформаційним запитом особи.

При цьому слід врахувати, що види інформації з обмеженим доступом (конфіденційна, таємна та службова) визначено у Законах України «Про доступ до публічної інформації» та «Про інформацію».

Так, частиною 1 статті 8 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачувану законом таємницю.

Згідно вимог п.2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті шостої цього Закону, згідно якої інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна інформація, таємна інформація, службова інформація.

Аналізуючи наведені правові норми, слід дійти висновку, що інформація про досудове розслідування кримінального провадження віднесена до такої інформації, доступ до якої обмежено, а питання про надання такої інформації має вирішуватись з дотриманням порядку, встановленого відповідним процесуальним законом.

Також варто зазначити, що досудове розслідування, яке за визначенням ст. 3 КПК України, є стадією кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності. Відтак, згідно приписів ст. 222 КПК України, вирішення питання щодо можливості надання відомостей щодо досудового розслідування є виключною компетенцією слідчого або прокурора.

Таким чином, саме слідчий або прокурор, з урахуванням інтересів досудового розслідування, визначають можливість та межі розголошення інформації.

З урахуванням наведеного, суд не погоджується з доводами позовної заяви про те, що запитувана інформація про закриття кримінального провадження, факт прийняття постанови про закриття кримінального провадження, дата прийняття такої постанови має бути в обов'язковому порядку надана особі, яка не є учасником кримінального провадження на підставі норм Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Суд констатує, що відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Разом з тим, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, які не містять вимог про визнання неправомірними дій або бездіяльності відповідача як розпорядника інформації, суд вважає відсутніми підстави для задоволення заявлених позовних вимог про зобов'язання відповідача надати інформацію про прийняття процесуального рішення, передбаченого ст. 283 КПК України, за наслідком досудового розслідування слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Харківській області кримінального провадження у відношенні імовірного ухилення ОСОБА_3 від сплати податків, кваліфікованого за ч.3 ст. 212 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №80000023 згідно відповіді старшого слідчого 3-го ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області Бабенко Є.М №2346/Р/20-40-23-13 від 21.07,2016р., а саме: дату прийняття рішення, виду рішення (закриття кримінального провадження, звернення до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру) та у разі закриття кримінального провадження - пункт ст. 284 КПК України.

Суд звертає увагу, що обов'язковою умовою правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 11, 12, 14 , 160-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії; - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 13 листопада 2017 року.

Суддя О.В. Панченко