Справа № 522/13052/17
Суддя: Чернявська Л. М.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/522/1721/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.

при секретарі Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції поліцейської роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м.Одесі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 та Управління патрульної поліції в м.Одесі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 631109, складену 03.07.2017 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду 17.07.2017 року з позовом до ОСОБА_2 інспектора патрульної поліції поліцейської роти № 1 Батальйону Управління патрульної поліції в м. Одесі Департаменту патрульної поліції та Управління патрульної поліції в м.Одесі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 631109, складену 03.07.2017 року. В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 3.07.2017 року його зупинив працівник поліції - інспектор патрульної поліції поліцейської роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Одеса Департаменту патрульної поліції, лейтенант поліції ОСОБА_2 та звинуватив у скоєнні порушення п.п. 11.5 Правил дорожнього руху України, а саме, що на автодорозі Київ - Одеса на 450 км. КП Дачна Біляївського району, що має три смуги в одному напрямку, водій керував транспортним засобом рухаючись в крайній лівій смузі, в той час коли середня смуга була вільна. При цьому, не зясувавши дійсні обставини положення транспортних засобів на автодорозі та не зважаючи на пояснення про, те що позивач мав здійснити розворот, працівник патрульної поліції одразу, без складання протоколу про адміністративне порушення, виніс відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 631109. Крім того, позивач, під час складання зазначеної постанови, надав письмові пояснення, що не погоджується з інкримінованим йому порушенням Правил дорожнього руху, так як з лівої сторони по ходу руху, напроти будівлі контрольного пункту поліції, встановлено знак розворот (5.26), на виконання якого і мав намір здійснити розворот. Також зазначив, що у правій смузі стояли вантажні автомобілі, що перешкоджали йому рухатися по правій смузі.

Позивач в судове засідання не зявився, просив слухати справу за його відсутності.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи були сповіщені належним чином, Представник Департаменту патрульної поліції надав суду заперечення проти позову та просив відмовити в його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 липня 2017 року ОСОБА_1 близько 09:35 на автомобілі Toyota Land Cruiser 200, рухався по дорозі Київ-Одеса з міста Одеса у напрямку міста Київ. Позивач був зупинений працівником поліції - інспектором патрульної поліції поліцейської роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Одеса Департаменту патрульної поліції, лейтенантом поліції ОСОБА_2 за порушення п.п. 11.5 Правил дорожнього руху України, а саме, що на автодорозі Київ - Одеса на 450 км. КП Дачна Біляївського району, що має три смуги в одному напрямку, ОСОБА_1 керував транспортним засобом рухаючись в крайній лівій смузі, в той час коли середня смуга була вільна.

Працівник патрульної поліції, без складання протоколу про адміністративне порушення, виніс відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 631109.

Також судом встановлено, що позивач, під час складання зазначеної постанови, надав письмові пояснення, що не погоджується з інкримінованим йому порушенням Правил дорожнього руху, так як з лівої сторони по ходу руху, напроти будівлі контрольного пункту поліції, встановлено знак розворот (5.26), на виконання якого останній і мав намір здійснити розворот. Також зазначив, що у правій смузі стояли вантажні автомобілі, що перешкоджали йому рухатися по правій смузі. В позові позивач зазначив, що на 425 км КП Дачна Біляївського району, з метою здійснення розвороту автомобіля, а також враховуючи те, що у правій смузі стояли вантажні автомобілі він рухався в лівій смузі автодороги зі швидкістю 20-30 км на годину, у зв'язку з тим, що проїжджав стаціонарний контрольний пункт поліції.

Таким чином, постановою серії АР № 631109 від «03» липня 2017 року про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП), за порушення п.п. 11.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Положеннями КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Водночас ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди

26.09.2011 року Кабінетом Міністрів України видано постанову «Про внесення змін до Правил дорожнього руху» за №1029 (далі - Постанова №1029), якою внесено зміни до Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (з наступними змінами та доповненнями).

Так, відповідно до п. 11.2 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (із змінами та доповненнями), на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об'їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Пунктом 11.5 вищезазначених Правил передбачено, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В тексті оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення відсутні посилання на наявність/відсутність на автодорозі інших транспортних засобів поряд з автомобілем ОСОБА_1, їх положення на автодорозі, на наявність/відсутність у водія транспортного засобу (ОСОБА_1В.) наміру здійснити поворот (розворот).

Також у постанові про накладення адміністративного стягнення не вказано про наявність доказів, якими зафіксований факт порушення Правил дорожнього руху, мотивів, якими інспектор патрульної служби керувався, відхиляючи заперечення водія.

Крім того, відповідачами допущені наступні порушення діючого законодавства, які є підставою для скасування оскаржуваної постанови та задоволення позову.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП).

Так, провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. У ньому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (частина перша статті 256 Кодексу). Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами (частина друга статті 256 КУпАП). У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це; така особа має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до нього, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання (частина третя статті 256 КУпАП). Протокол разом з іншими матеріалами справи, зокрема процесуально оформленими доказами, перелік яких встановлено у статті 251 Кодексу, надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення (частина перша статті 257 КУпАП). Підвідомчість справ про адміністративні правопорушення визначено у главі 17 КУпАП.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 року у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 122 Кодексу, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

У частинах першій, другій статті 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Поліцейським протокол про адміністративне правопорушення не складався, а відразу була винесена постанова, з якою правопорушник не погодився, про що зазначив у постанові та оспорює порушення і адміністративне стягнення.

Таким чином, суд вважає, що інспектор не мав права на місці вчинення адміністративного правопорушення виносити оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 631109 від 03.07.2017 року, за якою позивача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 288 КпАП України, постанову по справі про адміністративне правопорушення (постанову про накладення адміністративного стягнення), постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі) може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до вимог статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Варто зазначити, відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Так дійсно на субєкта владних повноважень ч. 2 ст. 72 КАС України покладено обовязок доказування в даній категорії адміністративних справ.

В той же час позивач, заперечуючи відсутність в його діях складу правопорушення, та стверджуючи про порушення з боку інспектора його прав, всупереч ч. 2 ст. 72 КАС України відповідач не надав суду доказів на спростування обставин викладених в позовній заяві.

У звязку з вищезазначеним суд вважає, що постанова серії АР № 631109 від 03.07.2017 року у справі про адміністративне правопорушення незаконна та необґрунтована, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суду не надано належних та допустимих доказів щодо скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, за відсутністю належних даних про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого статтею 122 КУпАП, що виключає адміністративну відповідальність водія, а тому винесена щодо нього постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 158 -163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 631109, складену 03.07.2017 року задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 631109 від 03.07.2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень

Закрити провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії.

Суддя

Приморського районного

суду міста Одеси ОСОБА_3

06.11.2017