Справа № 822/1013/17
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1013/17

Головуючий у 1-й інстанції: Майстер П.М.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

08 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Мирошниченко С.О.,

представників позивача - Німого С.О., Токмакової Л.В.

представників відповідача - Петренко Т.Б., Ярмоленко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек-ХПП" до Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротек-ХПП" звернулось з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 03.01.2017 року № .

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року позовні вимоги ТОВ «Агротек-ХПП» задоволено в повному обсязі.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Зокрема, в апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Представники відповідача (апелянта) в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представники позивача в судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просили залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротек-ХПП" зареєстроване 05.04.2007 року Волочиською районною державною адміністрацією Хмельницької області, код суб'єкта господарювання за .

Посадовими особами Головного управління ДФС у Хмельницькій області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Агротек-ХПП" за період з 01.01.2015 року по 30.09.2016 року з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Вказана перевірка проведена на підставі направлень на перевірку від 12.09.2016 року №1036, від 11.11.2016 року №, № 1035, 1037, 1038, від 21.11.2016 року №1075, виданих Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області, відповідно до наказу Головного управління ДФС у Хмельницькій області №679 від 28.10.2016 року, та плану - графіку проведення документальних планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання на ІV квартал 2016 року.

За наслідками перевірки складено акт №0107/22-01-14-01/34708115 від 09.12.2016 року та винесено податкове повідомлення - рішення № від 03.01.2017 року.

Відповідно до висновків, викладених в зазначеному акті, в ході перевірки встановлено ряд допущених позивачем порушень. Зокрема:

- ст.4 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року за № 996-XIV, п. 3 р. ІІІ П(С)БО 1, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 року за №73, п. 5, 20 П(С)БО №16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.12.1999 року №318, п. 8 П(С)БО №21 "Вплив змін валютних курсів", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10.08.2000 року №1930, п. 4, 8 П(С)БО 7 "Основні засоби", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 року № 92 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 року за № 288/4509, п. 5.4, 5.5 П(С)БО 25 "Фінансовий звіт суб'єкта малого підприємництва", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.02.2000 року №39, абз. 1 п.п. 139.2.1 п.п. 139.2 ст. 139 Податкового Кодексу України діючого з 01.01.2015 року, в результаті чого занижено суму податку, що підлягала сплаті до бюджету на загальну суму 255 868 грн., в тому числі:

за 2015 рік - в сумі 45 155 грн.;

за 3 квартал 2016 року - в сумі 210 713 грн.;

- п.201.10, п.201.6 ст.201, п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-Vl із змінами та доповненнями, п. 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28.01.2016 року № 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за № 159/28289, в результаті чого ТОВ "Агротек ХПП" за період з 01.01.2015 року по 30.09.2016 року завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду всього в сумі 21027 грн.;

- абз. б) п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями) та наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість" наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження форм та Порядку заповнення податкової накладної" № 1307 від 31.12.2015 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.01.2016 року за № 137/28267, в результаті чого ТОВ "Агротек ХПП" занижено обсяг експортних операцій всього на 8 033 760 грн. за червень 2015 року;

- п. 201.1 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 pоку №2755-VI із змінами та доповненнями, внаслідок чого ТОВ "Агротек ХПП" зареєстровано податкову накладну, що підлягає наданню покупцеві - платнику податку на додану вартість з порушенням граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань), а саме податкову накладну №4 від 14.09.2016 року на загальну суму ПДВ 7705,83 грн. зареєстровану у ЄРПН 06.10.2016 року;

- п. 3.1. п. 3.4 та п. 3.5 ст. 3 Порядку заповнення і подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом ДПА України від 21.01.2014 року № 49, в результаті чого ТОВ "Агротек ХПП" подано податкові розрахунки за формою 1-ДФ за 1 квартал 2015 року, 2 квартал 2015 року, 4 квартал 2015 року, 1 квартал 2016 року, з недостовірними відомостями та з помилками встановлено розбіжності між утриманим та перерахованим податком на доходи фізичних осіб;

- п.п. 267.3.1. п. 267.2. ст. 267 Податкового Кодексу України діючого з 01.01.2015 року, в результаті чого ТОВ "Агротек ХПП" занижено суму з транспортного податку на загальну суму 4166,67 грн. за період з 01.08.2016 року по 30.09.2016 року;

- п.п. 267.6.4. п. 267.6. ст. 267 Податкового кодексу України, діючого з 01.01.2015 року, внаслідок чого ТОВ "Агротек ХПП" не подано податкову декларацію з транспортного податку за 2016 рік.

В порядку адміністративного оскарження, рішенням Державної фіскальної служби України від 23.03.2017 року №5878/6/99-99-11-01-01-25 оскаржуване в межах даної справи податкове повідомлення - рішення № від 03.01.2017 року залишено без змін, а скарга позивача - без задоволення.

В подальшому, позивач не погоджуючись з висновками відповідача та вважаючи прийняте податковим органом податкове повідомлення-рішення протиправним, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача, виходив з того, що відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів та не надано достатніх доказів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, що стало підставою для прийняття оскаржуваного в межах даної справи податкового повідомлення-рішення .

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції і не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги податкового органу з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції в ході розгляду справи, висновки відповідача щодо заниження позивачем фінансового результату до оподаткування (прибутку), визначеного у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку на загальну суму 1421608 грн., з яких за 2015 рік в сумі 250899 грн., за 3 квартали 2016 року в сумі 1170709 грн. ґрунтується на тому, що:

- позивачем завищено собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) за період з 01.01.2016 року по 30.09.2016 року на суму 1178840 грн., в тому числі за II квартал 2016 року в сумі 771985 грн. та за III квартал 2016 року в сумі 406854 грн., за рахунок віднесення їх до складу вартості будівельних робіт, наданих підрядником ПП "Араме", будівельних матеріалів, транспортно-експедиційних послуг від TOB "Поділля постачбуд" по доставці бетонних сумішей (в т. ч. послуги міксера) до об'єкту облаштування території, що фактично є витратами на створення групи основних засобів - інші необоротні матеріальні активи;

- позивачем віднесено до інших операційних витрат вартість матеріалів в сумі 46016 грн., використаних на будівництво частини виробничого комплексу - об'єкта основного засобу зерносушарки Strahl 12000 - будівлі приміщення пультової згідно акту виконаних робіт АТ-0000001 від 30.01.2015 року, що фактично є витратами по будівництву частини об'єкту основного засобу зерносушарки Strahl 12000 - будівлі приміщення пультової;

- позивачем віднесено до інших операційних витрат вартості придбаного клапану перекидного ковшового в сумі 25500 грн., що фактично є витратами по придбанню об'єкта основного засобу;

- позивачем віднесено до інших операційних витрат вартість транспортних послуг по доставці бетонних сумішей (в т. ч. послуги міксера) в сумі 31383 грн., що фактично є витратами на створення матеріального необоротного активу - хлібоприймального пункту;

- позивачем віднесено до інших операційних витрат вартість послуг по складанню технічного паспорту на під'їзну колію довжиною 963, 6 м відповідно до акту виконаних робіт від 30.10.2015 року за № АТ-0000335 в сумі 16667 грн., які є витратами на створення групи основних засобів - інші необоротні матеріальні активи;

- позивачем віднесено до інших операційних витрат вартості матеріалів та робіт по ізоляції силосних резервуарів в сумі 90045 грн., що фактично є витратами на створення групи основних засобів - будівель, споруд, передавальних пристроїв.

Вказані висновки податкового органу, в призмі наявних матеріалів справи та встановлених обставин, отримали негативну оцінку суду першої інстанції, з чим погоджується і судова колегія апеляційної інстанції, яка надаючи правову оцінку останніх, виходила з наступного.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротек-ХПП" (замовник) з однієї сторони та Приватним підприємством "Араме" (підрядник) з другої сторони 31.03.2016 року укладено договір підряду №31/03-16, згідно п. 1.1. якого Підрядник зобов'язується на свій ризик виконати завдання Замовника, який в свою чергу зобов'язується прийняти і оплатити роботу по об'єкту: благоустрій прилеглої території "Агроотек-ХПП" в смт. Війтівці по вул. Радянській, 21, Волочиського району Хмельницької області.

Відповідно до п. 2.1. вказаного договору ціна останнього визначена сторонами в розмірі 613329,76 грн.

03.05.2016 року між ТОВ "Агротек-ХПП" (замовник) з однієї сторони та Приватним підприємством "Араме" (підрядник) з другої сторони укладено договір підряду №19/05-16, згідно з пунктом 1.1. якого Підрядник зобов'язується на свій ризик виконати завдання Замовника, який зобов'язується прийняти і оплатити роботу по об'єкту: поточний ремонт покриття доріг на території "Агроотек-ХПП" в смт. Війтівці по вул. Радянській, 21, Волочиського району Хмельницької області.

Відповідно до п. 2.1. вищезазначеного договору ціна останнього визначена сторонами в розмірі 663364,21 грн.

На підставі актів виконаних робіт Товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля постачбуд" в II та III кварталах 2016 року надавалися транспортно-експедиційні послуги позивачу по доставці бетонних сумішей (в т. ч. послуги міксера) на загальну суму 16258 грн.

Таким чином, в підсумку витрати позивача на вищевказані товари, роботи та послуги у II та III кварталах 2016 року склали 1178840 грн., що підтверджується актом перевірки. В даному випадку, реальність вказаних господарських операцій та їх суми сторонами не оспорювались.

Разом з тим, відповідач вважає вказані витрати позивача - витратами на створення групи основних засобів, тобто інші необоротні матеріальні активи.

Суд першої інстанції, з чим погоджується і судова колегія апеляційної інстанції, дійшов висновку про недоведеність податковим органом наведених вище висновків.

Правові засади регулювання, організації та ведення бухгалтерського обліку визначенні положеннями Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року N 996-XIV (далі - Закон № 996).

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що дія останнього поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 996 метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Бухгалтерський облік будь-якого підприємства, у відповідності до положень ст. 4 Закону № 996, ґрунтується, окрім іншого, на принципу обачності, тобто застосування в бухгалтерському обліку методів оцінки, які повинні запобігати заниженню оцінки зобов'язань та витрат і завищенню оцінки активів і доходів підприємства.

Водночас, згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 9 Закону № 996, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про основні засоби, в тому числі суми витрат, пов'язаних з поліпшенням об'єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція, тощо) або для підтримання об'єкта в робочому стані (проведення технічного огляду, обслуговування, ремонту тощо) визначено нормами Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 року № 92.

Відповідно до п. 14 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби" первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов'язаних з поліпшенням об'єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об'єкта.

Витрати, що здійснюються для підтримання об'єкта в робочому стані (проведення технічного огляду, нагляду, обслуговування, ремонту тощо) та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, включаються до складу витрат (п. 15 П(С)БО 7 "Основні засоби").

У пункті 32 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України №561 від 30 вересня 2003 року зазначено, що витрати, що здійснюються для підтримання об'єкта в робочому стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання (технічний огляд, технічне обслуговування, ремонт тощо), включаються до складу витрат звітного періоду.

Відповідно до п. 15 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року № 318 до складу загальновиробничих витрат включаються, окрім інших, витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, операційну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення. (п.п. 15.4 п. 15).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що вартість товарів, робіт та послуг, наданих позивачеві вищевказаними контрагентами, правомірно була віднесена до витрат, на які зменшується фінансовий результат до оподаткування, на підставі п. 15 П(С)БО 7 "Основні засоби", оскільки виконані ПП "Араме" роботи, а також надані TOB "Поділля постачбуд" транспортно-експедиційні послуги не призвели до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання території TOB "Агротек-ХПП".

В даному випадку, зміна якісних характеристик земельної ділянки, роботи з благоустрою якої були проведені, не є підставою для визнання витрат для проведення такого благоустрою витратами на створення групи основних засобів - інші необоротні матеріальні активи, оскільки така зміна характеристик земельної ділянки не призвела до збільшення економічних вигод, первісно очікуваних від її використання.

Щодо висновків контролюючого органу, про завищення позивачем витрат за 2015 рік на 46016 грн. - суму вартості матеріалів, використаних на будівництво частини виробничого комплексу - об'єкта основного засобу зерносушарки Strahl 12000 - будівлі приміщення пультової, то судова колегія зазначає наступне.

Внаслідок фізичного та матеріального зносу основних засобів, а також для збільшення обсягів господарської діяльності підприємство може проводити поточні й капітальні ремонти цих необоротних активів, а також їх модернізацію, модифікацію, добудову, реконструкцію та інші поліпшення.

Судова колегія звертає увагу на те, що у бухгалтерському обліку заходи на поліпшення та ремонт основних засобів можуть відображатись по різному. В даному випадку, необхідно враховувати, чи приведуть вони до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об'єкта основних засобів.

Наказом TOB "Агротек-ХПП" № 3/1 від 05.01.2015 "Про організацію та проведення поточних ремонтів на підприємстві" було визначено перелік необхідних робіт та матеріалів для проведення поточного ремонту будівлі пультової, про що складено відповідний дефектний акт від 30.01.2015 року з переліком таких матеріалів та робіт.

Відповідно до абзацу 12 пункту 4 П(С)БО 7 "Основні засоби", первісна вартість - історична (фактична) собівартість необоротних активів у сумі грошових коштів або справедливої вартості інших активів, сплачених (переданих), витрачених для придбання (створення) необоротних активів.

В розрізі наведених вище положень п. 14 П(С)БО 7 "Основні засоби", можливо зробити висновок, що якщо здійснюється поліпшення об'єкта основних засобів (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання цього об'єкта, то відповідно первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов'язаних з поліпшенням об'єкта.

Згідно з п. 15 П(С)БО 7 "Основні засоби", витрати, що здійснюються для підтримання об'єкта в робочому стані (проведення технічного огляду, нагляду, обслуговування, ремонту тощо) та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, включаються до складу витрат.

Слід зазначити, що витрати не лише на ремонт, а й на інші заходи, що здійснюються для підтримання об'єкта в робочому стані (проведення технічного огляду, нагляду, обслуговування тощо) та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, включаються до складу витрат.

В даному випадку, посилання відповідача на п. 8 П(С)БО 7 "Основні засоби" є помилковим, оскільки останній стосується витрат, які здійснюються при придбанні та/або створенні основних засобів, а на разі має місце поточний ремонт вже існуючого основного засобу, а саме зерносушарки Strahl 12000, яка була введена в експлуатацію 30.09.2014 року, що підтверджується копією наказу ТОВ "Агротек-ХПП" №38/1 від 30.09.2014 року. Окрім того, проведення такого поточного ремонту жодним чином не впливає на збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання основного засобу.

Окрім того, відповідно до п. 29 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України №561 від 30 вересня 2003 року, рішення про характер і ознаки здійснюваних підприємством робіт, тобто, чи спрямовані вони на підвищення техніко-економічних можливостей (модернізація, модифікація, добудова, реконструкція) об'єкта, що приведе у майбутньому до збільшення економічних вигод, чи здійснюються вони для підтримання об'єкта в придатному для використання стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, приймається керівником підприємства з урахуванням результатів аналізу існуючої ситуації та суттєвості таких витрат. Зокрема, заміна окремих важливих компонентів (частин) основних засобів (двигунів тощо) може бути відображена як заміна об'єкта основних засобів, якщо термін корисного використання такої частини відрізняється від терміну корисного використання основних засобів, до яких належить цей компонент. У цьому випадку заміна такого компонента відображається капітальними інвестиціями у придбання нового об'єкта основних засобів і списанням заміненого об'єкта. Витрати на поліпшення основних засобів для відновлення майбутніх економічних вигод, очікуваних від їх використання, визнаються капітальними інвестиціями за умови, що балансова вартість активу не перевищує суми його очікуваного відшкодування.

Отже, судова колегія не вбачає ознак неправомірності включення позивачем суми в розмірі 46016 грн. на проведення поточного ремонту пультової, до складу витрат, на які зменшується фінансовий результат до оподаткування.

Щодо встановлення податковою перевіркою факту завищення позивачем витрат на суму 25500 грн. - вартість придбаного клапана перекидного ковшового, то судова колегія не вбачає підстав для віднесення останніх до витрат на придбання об'єктів основних засобів.

Дане питання слід розглядати в розрізі положень абзацу 8 пункту 4 П(С)БО 7 "Основні засоби", де чітко визначено, що основні засоби - це матеріальні активи, які підприємство/установа утримує з метою використання їх у процесі виробництва/діяльності або постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких більше одного року (або операційного циклу, якщо він довший за рік).

Відповідно до абзацу 9 пункту 4 П(С)БО 7 "Основні засоби" об'єктом основних засобів - вважається закінчений пристрій з усіма пристосуваннями і приладдям до нього; конструктивно відокремлений предмет, призначений для виконання певних самостійних функцій; відокремлений комплекс конструктивно з'єднаних предметів однакового або різного призначення, що мають для їх обслуговування загальні пристосування, приладдя, керування та єдиний фундамент, унаслідок чого кожен предмет може виконувати свої функції, а комплекс - певну роботу тільки в складі комплексу, а не самостійно; інший актив, що відповідає визначенню основних засобів, або частина такого активу, що контролюється підприємством/установою.

В даному випадку, такий клапан не є конструктивно відокремленим предметом, оскільки він виконує лише певні функції в складі обладнання хлібоприймального пункту, зокрема останній використовується для зміни напрямку потоків зерна в таких трубах і відповідно його самостійне функціонування неможливе.

Відтак, витрати на придбання таких клапанів не є витратами на придбання основних засобів.

Отже, сума 25500 грн. на придбання вказаних клапанів для поточного ремонту обладнання хлібоприймального пункту правомірно віднесена позивачем до складу витрат, на які зменшується фінансовий результат до оподаткування.

Щодо правомірності віднесення позивачем витрат в сумі 16667 грн. - вартості послуг зі складання технічного паспорту на під'їзну колію, 313383 грн. - вартості транспортних послуг з доставки бетонних сумішей (в тому числі послуги міксера) та 90045 грн. - витрат на матеріали і роботи з ізоляції силосних резервуарів до інших операційних витрат, то судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 16 пункту 4 П(С)БО 7 "Основні засоби" капітальними інвестиціями в необоротні матеріальні активи є витрати на будівництво, реконструкцію, модернізацію (інші поліпшення, що збільшують первісну (переоцінену) вартість), виготовлення, придбання об'єктів матеріальних необоротних активів (у тому числі необоротних матеріальних активів, призначених для заміни діючих, і устаткування для монтажу), що здійснюються підприємством.

Згідно п.30 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №561 від 30 вересня 2003 року (далі - Рекомендації), витрати на капітальний ремонт об'єктів основних засобів визнаються витратами звітного періоду. Такі витрати можуть бути визнані капітальними інвестиціями, якщо витрати на значний огляд і капітальний ремонт можуть бути ідентифіковані з окремою амортизованою частиною (компонентом) основних засобів. Витрати на ремонт можуть бути визнані капітальними інвестиціями, якщо ціна придбання активу вже відображає зобов'язання (необхідність) підприємства здійснити в майбутньому витрати для приведення активу до стану, в якому він придатний для використання.

Відповідно до п.32 Рекомендацій витрати, що здійснюються для підтримання об'єкта в робочому стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання (технічний огляд, технічне обслуговування, ремонт тощо), включаються до складу витрат звітного періоду.

Аналогічна до вищевказаної норма міститься і у п.15 П(С)БО 7 "Основні засоби". При цьому, згідно п.14 цього ж стандарту первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов'язаних з поліпшенням об'єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об'єкта.

Отже, враховуючи наведенні критерії, за наявності яких є можливість віднесення витрат до капітальних інвестицій, та той факт, що наведені вище витрати жодним чином не вплинули на збільшення майбутніх економічних вигод, а лише були спрямовані на підтримання основних засобів у стані, в якому вони придатні для використання із запланованою метою, судова колегія доходить висновку, що жодних порушень з боку позивача в частині віднесення вартості послуг зі складання технічного паспорту на під'їзну колію, вартості транспортних послуг з доставки бетонних сумішей (в тому числі послуги міксера) та витрат на матеріали і роботи з ізоляції силосних резервуарів до інших операційних витрат не вбачається.

Суд також звертає увагу на те, що вище вказані витрати не є такими, які відносяться до складу первісної вартості об'єкта основних засобів, визначених п. 8 П(С)БО 7 "Основні засоби".

Вказані витрати позивача, жодним чином не вплинули на збільшення майбутніх економічних вигод, а лише спрямовані на підтримання основних засобів у стані, в якому вони придатні для використання із запланованою метою.

Слід відзначити, що вищенаведені висновки як суду першої інстанції, так і колегії суддів апеляційної інстанції в повній мірі підтверджуються наявним в матеріалах справи аудиторським висновком, складеним Приватною аудиторською фірмою "Аудитсервіс" внаслідок звернення ТОВ "Агротек-ХПП".

Суд апеляційної інстанції, ході судового розгляду апеляційної скарги ГУ ДФС України у Хмельницькій області не знайшов підстав для сумнівності у висновках, викладених у вказаному аудиторському висновку, відтак останній залучається до матеріалів справи як належний та допустимий доказ.

В частині висновків акта перевірки щодо неправомірного формування податкового кредиту судова колегія звертає увагу на наступне.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Таким чином, враховуючи наведені обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає необґрунтованими висновки податкового органу, які знайшли своє відображення в акті №0107/22-01-14-01/34708115 від 09.12.2016 року, складеним за результатами перевірки ТОВ "Агротек-ХПП" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 30.09.2016 року.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

В той же час, відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, як і не доведено правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення відповідача№ від 03.01.2017 року ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та дотриманні норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ТОВ "Агротек-ХПП", внаслідок чого апеляційну скаргу ГУ ДФС України у Хмельницькій області слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 10 листопада 2017 року.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.