Справа № 520/6193/17
Суддя: Васильків О. В.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

__________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/6193/17
Провадження № 2-а/520/556/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2017 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Васильків О.В.

секретар судового засідання Дідур Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 оборони України, Державної казначейської служби України, третя особа - військово-медичний клінічний центр Південного регіону, про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів, суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.05.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідачів, в якому просить визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 оборони України щодо незабезпечення позивача безоплатною медичною допомогою у військово-медичному клінічному центрі Південного регіону ОСОБА_2 оборони України; стягнути відшкодування матеріальної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю ОСОБА_2 оборони України, у розмірі 4 445,82 грн. за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України; стягнути судовий збір. При цьому позивач посилається на те, що вона з 14.03.2017 року по 20.03.2017 року перебувала на стаціонарному лікуванні в клініці гематології та гастроентерології військово-медичного клінічного центру Південного регіону ОСОБА_2 оборони України, вартість лікування у якому склала 4 445,82 грн. Позивач зазначає, що вона має статус вдови військовослужбовця, у зв'язку із чим вважає, що на неї поширюються відповідні пільги, зокрема і щодо безоплатного лікування. У зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 оборони України ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав надані письмові заперечення та просить відмовити у задоволенні позову. При цьому представник вказав, що позивач має статус вдови померлого ветерана військової служби, що відповідає п. 3 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішньої служби, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист». У зв'язку із чим позивач користується пільгами, наділеними п.п. 6-9 ст. 6 вказаного Закону, до переліку яких, на жаль, не входить безоплатне користування закладами охорони здоров'я ОСОБА_2 оборони України.

Представник відповідача Державної казначейської служби України до судового засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Представник третьої особи військово-медичного клінічного центру Південного регіону ОСОБА_2 оборони України ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав надані письмові заперечення та просить відмовити у задоволенні позову. При цьому представник вказав, що позивач не має належного статусу, який надавав би їй право на безоплатне лікування, та позивач надала свою письмову згоду на проведення обстеження та лікування за плату в добровільному порядку.

Вислухавши учасників справи, які зявилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 з 14.03.2017 року по 20.03.2017 року перебувала на стаціонарному лікуванні в клініці гематології та гастроентерології військово-медичного клінічного центру Південного регіону ОСОБА_2 оборони України, вартість лікування у якому склала 4 445,82 грн.. Вказана обставина вбачається із листа військово-медичного клінічного центру Південного регіону ОСОБА_2 оборони України від 29.03.2017 року /а.с. 15/ та не оспорювалась сторонами.

14.03.2017 року позивач ОСОБА_1 надала заяву на імя начальника військово-медичного клінічного центру Південного регіону ОСОБА_2 оборони України із проханням на підставі ст. 37 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» провести обстеження та її лікування за плату, яку зобовязалась добровільно сплатити /а.с. 47/.

Вартість лікування у військово-медичному клінічному центрі Південного регіону ОСОБА_2 оборони України сплачена позивачем у повному обсязі, що підтверджується дослідженими судом прибутковими касовими ордерами /а.с. 19-22/.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 для визначення свого статусу та права на безоплатне лікування в військово-медичному клінічному центрі Південного регіону ОСОБА_2 оборони України надала документи: паспорт громадянки України ОСОБА_1; свідоцтво про смерть чоловіка ОСОБА_6; свідоцтво про одруження із ОСОБА_6; посвідчення чоловіка ОСОБА_6 як ветерана військової служби; пенсійне посвідчення ОСОБА_6 про отримання пенсії у разі втрати годувальника.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішньої служби, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», вдови (вдівці) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України та члени їх сімей, які перебувають на їх утриманні, користуються пільгами, передбаченими пунктами 6 - 9 статті 6 цього Закону.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1, будучи вдовою ветерана військової служби ОСОБА_6, має статус вдови померлого ветерана військової служби, що відповідає ч. 3 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішньої служби, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист. У звязку із чим, позивач наділена пільгами, передбаченими пунктами 6 - 9 статті 6 цього Закону, а саме:

6) 50-відсоткова знижка плати за користування житлом та плати за комунальні послуги, користування квартирним телефоном ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами Національної поліції, ветеранами податкової міліції, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранами служби цивільного захисту, ветеранами Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України і членами їх сімей, які проживають разом з ними, в жилих будинках усіх форм власності в межах норм, передбачених законодавством, або 50-відсоткова знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення;

7) першочергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

8) право на безоплатне отримання у власність займаного ними та членами їх сімей житла незалежно від розміру його загальної площі в будинках державного житлового фонду;

9) безоплатний проїзд і перевезення багажу ними та членами їх сімей при переїзді до вибраного місця проживання після звільнення з військової служби в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами України.

Таким чином, до переліку пільг, якими наділена позивач, а саме: пунктами 6 - 9 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішньої служби, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», на жаль, не входить безоплатне користування закладами охорони здоров'я ОСОБА_2 оборони України, що передбачене п. 1 ст. 6 Закону.

Суд погоджується із запереченнями представника відповідача ОСОБА_2 оборони України щодо того, що пільги, передбачені п. 6 ст. 18 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» розповсюджуються на вдів загиблих або померлих військовослужбовців, а також членів сімей військовослужбовців, які пропали безвісти під час проходження військової служби. При цьому, відповідно до п. 9 ст. 1 Закону «Про військовий обовязок і військову службу», військовослужбовці це особи, які проходять військову службу.

У ході розгляду справи представник позивача вказував, що він є сином позивача, і так само як і його батько, є військовослужбовцем. Посилаючись на рішення Конституційного суду України від 29.05.2002 року, представник вважає, що його мати позивач у справі, має право на отримання безоплатної медичної допомоги у державних і комунальних закладах охорони здоровя.

Суд приймає до уваги пояснення представника відповідача ОСОБА_2 оборони України щодо того, що права позивача не були порушені. Суд вважає вказані доводи обгрнутованими та доведенними. Оскільки, в обовязок ОСОБА_2 оборони України не входить забезпечувати безкоштовним лікуванням громадян України, які не мають відповідного статуту у військово-медичних закладах,крім випадків надання невідкладної медичної допомоги.

Таким чином, судом встановлено, що позивач звернулась до медичної установи за допомогою, яка не відноситься до категорії надання невідкладної медичної допомоги, та пільги, якими позивач наділена не стосуються надання безоплатних медичних послуг в сенсі п.п. 6 - 9 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішньої служби, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимог ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані та недоведені.

Керуючись ст. ст. 18, 71, 159, 161, 162, 163, КАС України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішньої служби, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 оборони України, Державної казначейської служби України, третя особа - військово-медичний клінічний центр Південного регіону, про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Київського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя Васильків О. В.