Справа № 209/2498/17
Суддя: Байбара Г. А.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 209/2498/17
Провадження № 2-а/209/76/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року суддя суддя Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобовязання до вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного суду як місцевого адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо встановлення йому основного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 59% грошового забезпечення; зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області встановити йому основний розмір пенсії за вислугу років у розмірі 64% грошового забезпечення у відповідності до п. "а" ч.1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб"; зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату йому основного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 64% від грошового забезпечення згідно п. "а" ч.1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", починаючи з 30 липня 2016 року; стягнути з відповідача на його корить витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн.

На обґрунтування позову зазначив, що він, капітан поліції, наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 201 о/с від 25 липня 2016 року був звільнений зі служби в поліції відповідно до п.2 ч.1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" через хворобу з 29 липня 2016 року. Станом на 29 липня 2016 року вислуга років для призначення пенсії у календарному обчисленні склала - 23 роки 01 місяць 19 днів. З 30 липня 2016 року він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років в розмірі 59% від грошового забезпечення, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, звільнених з військової служби". Своїм листом від 20 жовтня 2016 року № 25779/03/01 відповідач повідомив його про те, що до матеріалів його пенсійної справи долучене свідоцтво про хворобу від 18 липня 2016 року №169, в якому його визнано непридатним до військової служби, а згідно п.2 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції. В звязку з цим йому рекомендовано провести заміну раніше наданого свідоцтва про хворобу та надати виправлений документ. Звернувшись 12 жовтня 2016 року до начальника медичної комісії, він отримав відповідь, що ніяких подібних нормативно-правових актів, які б окремо встановлювали непридатність до служби в поліції, на момент видачі йому свідоцтва про хворобу, в системі МВС або Національній поліції не існує, про що він одразу ж в телефонному режимі повідомив відповідача. У свою чергу Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області проінформувало його про те, що вони будуть звертатися до керівництва Національної поліції. Більше вимог про заміну свідоцтва відповідач до нього не предявляв і він вважав, що його пенсійна справа приведена у відповідність. Про те, що пенсія призначена йому у меншому розмірі, ніж передбачено ч.1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", він дізнався після отримання від відповідача довідки від 20 березня 2017 року № 2861, де були зазначені щомісячні суми пенсії за 2016 рік та за січень 2017 року. Після чого він замовив розшифровку призначеної пенсії та отримав автоматизований розрахунок пенсії у пенсійній справі НОМЕР_1 від 20 березня 2017 року, де було зазначено про основний розмір пенсії - 59% від грошового забезпечення (вислуга 23 роки) та про її розрахунок. Саме з цього часу він дізнався про порушення його права на пенсійне забезпечення. 18 липня 2017 року він звернувся до відповідача про надання йому розшифровки його пенсії у процентних відсотках та 25 серпня 2017 року отримав відповідь від 15 серпня 2017 року № 23216/03/03, де було зазначено, що йому призначено пенсію в розмірі 59% його грошового забезпечення за 23 роки вислуги без посилання на його звільнення зі служби в поліції відповідно до п.2 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" через хворобу з 29 липня 2016 року. 26 серпня 2017 року він знову звернувся до відповідача з заявою про перегляд правильності нарахування його пенсії та проведення перерахунку з моменту призначення пенсії шляхом збільшення розміру пенсії з 59% грошового забезпечення до 64%, оскільки він був звільнений зі служби в поліції через хворобу, і тому, згідно п."а" ч.1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", він має право на щомісячну пенсію в розмірі за вислугу 20 років - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення та за 3 роки вислуги понад 20 років - 9 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а всього 64 проценти. Вважає, що свідоцтво про хворобу № 169, яке видане 18 липня 2016 року ДУ "ТМО МВС України по Дніпропетровській області", є належним документом, який підтверджує наявність в нього хвороби, яка зумовлює його непридатність до служби в поліції, що стало підставою для звільнення його зі служби на підставі п.2 (через хворобу) ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію". І це надає йому право на призначення пенсії за вислугу років у розмірі 64% від відповідного грошового забезпечення.

Ухвалою судді від 19 вересня 2017 року було відкрито скорочене провадження у справі.

Відповідач надав суду письмові заперечення проти позову, де зазначив, що заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років у розмірі 59% відповідних сум грошового забезпечення відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року. Згідно із п.2 ч.1 ст. 77 Закону України № 580-VІІІ поліцейський звільняється зі служби в поліції: через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції. Абзацом 4 пункту 7 "Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України" № 2262-ХІІ ", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, визначено, що для призначення пенсії за вислугу років подаються військово-медичні документи про стан здоровя звільненої особи (за винятком осіб, які не проходили військово-лікарську комісію). Відповідно до пункту 16 Порядку № 3-1 при прийманні документів для призначення пенсії, орган, що призначає пенсію, здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів. Орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіяти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі. До матеріалів пенсійної справи ОСОБА_2 долучено свідоцтво про хворобу від 18 липня 2016 року № 169, в якому позивача визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час. Враховуючи, що пунктом 2 частини 1 ст. 77 Закону № 580-VІІІ чітко визначені умови звільнення поліцейських через хворобу, тобто за рішенням про непридатність до служби в поліції, а пунктом 7 Порядку 3-1 передбачено надання військово-медичних документів про стан здоровя звільненої особи, головним управлінням було призначено пенсію у розмірі 59% відповідних сум грошового забезпечення. Головне управління повідомило про невідповідність поданих документів позивача листом від 12 жовтня 2016 року. На теперішній час Положення про діяльність ВЛК в системі МВС України та Порядок проведення ВЛЕ і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затверджені Наказом МВС України від 06 лютого 2001 року № 85, втратили чинність на підставі Наказу МВС України від 03 квітня 2017 року № 285 "Про затвердження Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС", відповідно до пп..2 п. 4 Розділу VІІІ якого формулювання постанов ВЛК за ступенем придатності осіб щодо поліцейських приймаються такі постанови: "Придатний до служби в поліції", "Придатний до служби в поліції, непридатний до служби на посаді", "Непридатний до служби в поліції". Проте, до головного управління виправлене свідоцтво на імя позивача не надходило, а тому відсутні підстави для перегляду розміру раніше призначеної пенсії. Отже вимоги позивача є необґрунтованими. Крім того, вважають, що позивачем пропущений строк звернення до суду, оскільки ОСОБА_2 перебуває на обліку в головному управлінні з 29 липня 2016 року і повинен був дізнатися про наявність порушення протягом строку реалізації права на отримання пенсії. Також Головне управління вважає, що для повного та всебічного розгляду справи необхідно провести судове засідання із викликом осіб, які беруть участь у справі. Просять справу розглянути за загальними правилами КАС України, позовну заяву ОСОБА_2 залишити без розгляду та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши подані відповідачем заперечення та додані до них документи, оцінивши повідомлені позивачем обставини, суд вважає, що справа підлягає розгляду в скороченому провадженні відповідно до ст. 183-2 КАС України, оскільки є наявними достатні підстави для ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання, та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

02 липня 2015 року Верховна Рада України прийняла ОСОБА_3 України «Про Національну поліцію» № 580-VIII, який згідно п.1 його розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" набирає чинності через три місяці з дня наступного за днем його опублікування. ОСОБА_3 України «Про Національну поліцію» був опублікований 06.08.2015 року в газеті «Голос України» (№141-142), тому датою набрання ним чинності та одночасно датою втрати чинності Законом України «Про міліцію» є 07 листопада 2015 року.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проходив службу в органах внутрішніх справ та в Національній поліції України.

Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 25 липня 2016 року № 201 о/с, капітан поліції ОСОБА_2 29 липня 2016 року був звільнений зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію». Цим же наказом позивачу було установлено вислугу років на день звільнення у календарному обчисленні - 23 роки 01 місяць 19 днів (а.с. 12).

Підставою звільнення позивача саме через хворобу стало свідоцтво про хворобу від 18 липня 2016 року № 169, що було видане військово-лікарською комісією Державної установи "Територіальне медичне обєднання МВС України по Дніпропетровській області" (а.с. 13). Згідно вказаного свідоцтва про хворобу у ОСОБА_2 було виявлено захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (п. 12 свідоцтва про хворобу) та він, на основі статті графи Розладу хвороб і фізичних вад статей 39 б; 41 в; графа ІІ наказу МВС № 85 від 06.02.2001 р. визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час (п. 13 свідоцтва про хворобу).

ОСОБА_3 позивач був звільнений зі служби в поліції після набуття чинності Законом України "Про Національну поліцію", тому норми вказаного закону в повному обсязі розповсюджувалися на ті правовідносини, які регулювались ним на день звільнення позивача. Статтею 102 Закону України «Про Національну поліцію» встановлювалося, що пенсійне забезпечення поліцейських здійснюється в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно п. "а" ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсія за вислугу років призначається незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Як встановлено судом, на день звільнення (29 липня 2016 року) позивач мав вислугу 23 роки 01 місяць 19 днів, і тому набув право на призначення йому пенсії за вислугу років за вищевказаним спеціальним пенсійним законом.

Пунктом "а" ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що пенсія за вислугу 20 років призначається у розмірі 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоровя, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - у розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), і за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Таким чином, вказаний вище пункт Закону містить вичерпний перелік обставин, які мають юридичне значення для встановлення розміру пенсії позивачу у відсотках, а саме: звільнення ОСОБА_2 за п. 2 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" та наявність у нього необхідної вислуги років. Отже, розмір пенсії позивача повинний становити 64 проценти від відповідної суми грошового забезпечення, тобто 55 процентів за 20 років вислуги, як звільненому за станом здоровя (через хворобу) за пунктом 2 частини 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", та 9 процентів за 3 роки вислуги понад 20 років.

Проте, як вбачається із звіту про розрахунок пенсії за вислугу років станом на 20 березня 2017 року, сформованою автоматизованою системою розрахунку пенсій Пенсійного фонду України (а.с. 16), з 30 липня 2016 року ОСОБА_2 була призначена пенсія за вислугу років в розмірі 59% грошового забезпечення в сумі 3945,51 грн., яку він отримує з моменту призначення, що підтверджується довідкою ПФУ у Дніпропетровській області від 20 березня 2017 року, де позивач перебуває на обліку (а.с. 15).

Суд не приймає заперечення відповідача відносно того, що позивачем пропущений строк звернення до суду, оскільки судом встановлено, що про призначення пенсії у розмірі 59% відповідної суми грошового забезпечення позивачу стало відомо лише після отримання ним від відповідача розрахунку пенсії за вислугу років від 20 березня 2017 року. Тому суд вважає, що ОСОБА_2 не пропустив строк для звернення до суду за захистом своїх прав, які порушуються відповідачем з 30 липня 2016 року.

Дізнавшись про порушення позивач звернувся до відповідача із письмовим зверненням, на яке 15 серпня 2017 року отримав від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області письмову відповідь за № 23216/03/03, де було зазначено, що пенсія призначена йому відповідно до вимог чинного законодавства і основний розмір пенсії становить 59% відповідного грошового забезпечення за 23 роки вислуги років (а.с. 17-18).

26 серпня 2017 року ОСОБА_2 повторно звернувся до відповідача з письмовою заявою про перегляд правильності нарахування його пенсії з 59% до 64% відповідного грошового забезпечення та доплату різниці невиплачених щомісячних сум пенсії з 30 липня 2016 року (а.с. 19-20), та 12 вересня 2017 року отримав письмову відмову у проведенні перерахунку розміру його пенсії (а.с. 21-22). Як на підставу відмови в проведенні розрахунку пенсії в розмірі 64% від відповідного грошового забезпечення відповідач послався на те, що згідно п.2 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції: через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції. А до матеріалів пенсійної справи позивача долучена копія свідоцтва про хворобу № 169 від 18 липня 2016 року, в якій позивача визнано непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час, як це було передбачено раніше діючим Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (постанова КМУ № 114 від 29 липня 1991 р.) І для вирішення питання щодо збільшення розміру пенсії на 5% необхідно провести заміну раніше наданого свідоцтва про хворобу та надати виправлений документ на їх адресу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Вказані вимоги Конституції України були дотримані законодавцем при прийнятті Закону України «Про національну поліцію», в якому статтею 102 для поліцейських не тільки збережено право на пенсійне забезпечення в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яке було гарантовано також працівникам міліції статтею 23-1 Закону України «Про міліцію», але й посилено соціальний захист двох категорій колишніх поліцейських - тих, які отримали хворобу під час проходження служби та тих, які досягнули граничного віку перебування на службі.

Згідно підпункту «в» частини 6 пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», пункт «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» був доповнений нормою щодо встановлення особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», початкового розміру пенсії не 50, а 55 процентів від відповідної суми грошового забезпечення, що стосується й позивача ОСОБА_2

Стаття 46 Конституції України гарантує громадянам право на соціальний захист у передбачених законом випадках.

У преамбулі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» закріплений обов'язок держави гарантувати гідне пенсійне забезпечення особам, які мають право на пенсію за цим Законом, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист. Тому право на отримання пенсії на умовах та в розмірі, встановлених спеціальним законом, гарантоване позивачу вказаною вище нормою Конституції України, яка є нормою прямої дії.

Суд вважає, що посилання відповідача на те, що надане позивачем 30 липня 2016 року свідоцтво про хворобу від 18 липня 2016 року про непридатність до військової служби не відповідає вимогам чинного на час призначення пенсії законодавства і тому його необхідно замінити на виправлене свідоцтво про непридатність до служби в поліції, порушує права позивача на отримання пенсії на умовах та в розмірі, встановлених спеціальним законом.

Статтею 77 Закону України " Про Національну поліцію" встановлено вичерпний перелік підстав звільнення особи, яка служить в органах Національної поліції. Однією із підстав для звільнення є хвороба особи, яка підтверджується висновком медичної комісії про її непридатність до служби в поліції (п.2 ч.1 ст.77 вказаного Закону).

Станом на день набуття чинності Законом України "Про Національну поліцію" та на час призначення позивачу пенсії (30 липня 2016 року) в системі МВС проведення військово-лікарської експертизи з метою визначення за станом здоров'я придатності до служби в органах внутрішніх справ, військової служби, здійснювалося відповідно до «Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України» та «Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України», затверджених наказом МВС від 06.02.2001 року №85 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2001 за №164/5355, за №164/5356; далі - Положення; Порядок №85 відповідно. )

За змістом п. 1.2 Положення військово-лікарські комісії - це спеціальні органи в складі лікарів-спеціалістів, які створюються в системі МВС з метою проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду кандидатів на службу, осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і членів їх сімей, військовослужбовців внутрішніх військ МВС, осіб цивільної молоді, які бажають вступити до навчальних закладів МВС, Міністерства оборони України, курсантів і слухачів навчальних закладів МВС, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і колишніх військовослужбовців.

Пунктом 1.1 Порядку № 85 передбачено, що медичний огляд проводиться згідно з п. 1.2 Положення з метою визначення: придатності кандидатів за станом здоров'я, фізичним розвитком, а для окремих видів службової діяльності за індивідуальними психофізіологічними особливостями до служби в органах внутрішніх справ на посадах рядового й начальницького складу, з урахуванням вимог пункту 1.43 цього Порядку.

Свідоцтво про хворобу складається: у мирний час - на осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними для військової служби в мирний час, з обмежено придатними у воєнний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров'я (п.1.117 Порядку №85).

Пунктами 1.63, 1.63.5 Порядку № 85 було визначено, що за результатами медичного огляду військово-лікарські комісії виносять постанови, в тому числі й таку: «Не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час».

Крім того, форма свідоцтва про хворобу була затверджена у Додатку № 12 до "Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України". У графі 13 свідоцтва про хворобу військово-лікарська комісія повинна була постановити саме про придатність до військової служби.

Ніяких інших подібних нормативно-правових актів, які б окремо встановлювали непридатність до служби в поліції, на час призначення позивачу пенсії (30 липня 2016 року) в системі МВС України або Національній поліції не існувало.

Тому службові особи військово-лікарської комісії при винесенні постанови про непридатність позивача до військової служби не мали права вийти за межі існуючих формулювань, якими не передбачено винесення постанови про непридатність до служби в поліції, та виклали постанову в свідоцтві про хворобу позивача у суворій відповідності до діючого Порядку № 85.

Отже, юридично визначальним у даних правовідносинах був сам факт захворювання, яке спричинило подальшу непридатність позивача до проходження служби, що було установлено у прямо передбачений спосіб, відповідно до діючого підзаконного нормативного акту - Порядку № 85, та зафіксовано у відповідному документі - свідоцтві про хворобу № 169 від 18 липня 2016 року.

Вказані вище Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України та Порядок проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затверджених наказом МВС України від 06.02.2001 року № 85, втратили чинність на підставі Наказу Міністерства внутрішніх справ N 285 від 03.04.2017 року, тобто після набуття позивачем права на призначення йому пенсії в розмірі 64% від відповідного грошового забезпечення, як звільненому за станом здоровя (через хворобу) за пунктом 2 частини 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", з урахуванням постанови військово-лікарської комісії, що була викладена у свідоцтві про хворобу № 169 від 18 липня 2016 року.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що свідоцтво по хворобу є належним документом, яке підтверджує наявність у позивача хвороби, що зумовлює його непридатність до служби в поліції за п.2 ч.1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію", а тому позивач з дня наступного за днем його звільнення зі служби в поліції, тобто з 30 липня 2016 року, отримав право на призначення пенсії за вислугу у років в розмірі, встановленому п. «а» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а саме в розмірі 64% відповідної суми грошового забезпечення.

ОСОБА_3 відповідач нарахував та з 30 липня 2016 року виплачує позивачу пенсію в розмірі 59% відповідного грошового забезпечення, суд вважає, що такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є протиправними, і відповідача належить зобовязати здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії з моменту її призначення згідно пункту «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та виплатити недоотримані щомісячні пенсійні суми.

В звязку з тим, що з 01 січня 2017 року набрав чинності ОСОБА_3 України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII "про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким внесено зміни в ОСОБА_3 України від 08 липня 2011 року № 3674-VI про звільнення Пенсійного фонду України від сплати судового збору під час розгляду в усіх інстанціях, сплачений позивачем судовий збір необхідно стягнути на його користь з Державного бюджету України. Керуючись статтями 8, 9, 11, 69, 70, 71, 86, 94, 158-163, 183-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобовязання до вчинення певних дій.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо встановлення ОСОБА_2 основного розміру пенсії за вислугу років в розмірі 59 процентів відповідної суми грошового забезпечення.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_2 з 30 липня 2016 року пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи із розрахунку 64 проценти відповідної суми грошового забезпечення, а саме: за вислугу 20 років - 55 процентів відповідної суми грошового забезпечення та за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідної суми грошового забезпечення, а також здійснити йому виплату недоотриманої суми пенсії за період з 30 липня 2016 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, 640,00 грн. сплаченого судового збору.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку шляхом подачі протягом десяти днів з дня отримання копії постанови апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного через суд першої інстанції, з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було поданою. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Г.А. Байбара.