Справа № 307/541/17
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/9703/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Хобор Р.Б., Попка Я.С.

з участю секретаря судового засідання Мацьків М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові апеляційну скаргу Тячівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 серпня 2017 року у справі № 307/541/17 за позовом ОСОБА_1 до Тячівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання відмови в призначенні пенсії неправомірною, -

В С Т А Н О В И В :

22 лютого 2017 року позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до Тячівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання відмови в призначенні пенсії неправомірною.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особи, які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року, мають право на призначення пенсії за віком після досягнення ними віку 57 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. 15.12.2016 року вона звернулася до Управління Пенсійного фонду в Тячівському районі з заявою про призначення пенсії. На підтвердження наявності її страхового стажу разом з заявою про призначення пенсії нею було подано трудову книжку серії НОМЕР_1 від 22 червня 1983 року, видану на ОСОБА_2. Згідно записів, внесених до трудової книжки, виданої на її ім'я, її загальний страховий стаж складає 19 років та 25 днів , з яких: 7 років і 1 місяць 29 днів - страховий стаж отриманий нею на роботі у Тересвянському ДОКу, 4 місяці - страховий стаж, отриманий нею за призначеною Тячівським районним центром зайнятості допомогою по безробіттю, 2 роки 6 місяців 20 днів - стаж по догляду за пенсіонером 9 років - стаж по догляду за дітьми до досягнення ними трьохрічного віку. Окрім поданої на підтвердження належності їй страхового стажу, трудової книжки до УПФ України у Тячівському районі нею було подано також: копію паспорту, копію ідентифікаційного коду, трудову книжку, видану 22.06.1983 року, яка стверджує факт роботи по 27.12.1993 рік, довідку, видану Акціонерним товариством «Тересвянський ДОК» нам підставі розрахунково-виплатних відомостей за 1984-1989 роки, довідку архівного відділу державної адміністрації №07-04/334 від 28.03.2016 року «Про прийом на роботу». За результатами розгляду поданих документів Управлінням Пенсійного фонду в Тячівському районі було прийнято рішення про відмову в призначенні їй пенсії по віку, відповідно до ст.. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного 15-ти річного стажу роботи. Про прийняте рішення її було повідомлено, шляхом надання вкладки до протоколу №53 від 29.12.2016 року про відмову в призначенні пенсії, без наведення мотивів та причин не врахування належного їй згідно поданої трудової книжки страхового стажу. Можливості щодо підтвердження належного їй згідно трудової книжки стажу роботи у інший передбачений Постановою КМУ від 12.08.1993 року за №637 спосіб відповідачем їй надано не було, що також не було враховано під час прийняття комісією оскаржуваного рішення. Вказане рішення відповідачем було прийняте без врахування у повному обсязі страхового стажу за період її роботи у Тересвянському ДОКу, а саме: з 22.06.1983 року по 31.12.1984 року включно 1 рік 6 місяців 10 днів, з 01.01.1988 року по 19.08.1993 року включно 5 років 7 місяців 19 днів. В загальному відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не було взято до уваги належний їй трудовий стаж обсягом 7 років 1 місяць 29 днів. Безпідставність прийнятого рішення про відмову у призначенні їй пенсії свідчить також і обставина, щодо часткового визнання належності їй та врахування при вирішенні питання про призначення пенсії отриманого нею у Тересвянському ДОК страхового стажу. Так з наданої Управлінням Пенсійного фонду в Тячівському районі довідки про розрахунок стажу випливає, що належний їй загальний трудовий стаж складає 11 років 10 місяців 26 днів, з якого зокрема зараховано періоди перебування нею у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними 3-х річного віку, період перебування її на обліку в центрі зайнятості 4 місяці та догляд за пенсіонером 2 роки 6 місяців та 20 днів. Інший період її роботи у підприємстві, при прийнятті рішення про призначення пенсії, враховано не було через відсутність у архіві відомостей про звільнення з роботи, а також відсутність на зберіганні архіву через їх не поступлення або поступлення з вирваними аркушами книг заробітної плати у Тересвянському ДОКу. Вважає, що не впорядкованість трудової документації, відсутність відомостей про нарахування заробітної плати не може бути підставою для виключення вказаних періодів її роботи на підприємстві Тересвянський ДОК з трудового стажу, що дає їй право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за неправильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, їх зберігання, а тому це не може бути підставою для позбавлення її конституційного права на соціальний захист. Вказане рішення Управління Пенсійного фонду в Тячівському районі вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню, так як нею відповідачу було надано всі необхідні документи для призначення пенсії, в тому числі трудову книжку з відповідними записами про стаж роботи, а тому загальний стаж її роботи складає 19 років 25 днів. Факт її перебування у трудових відносинах з підприємством «Тересвянський ДОК» та факт її роботи у цьому підприємстві на посадах складача лісопильного шпону з 22.06.1983 року по дату звільнення 27.12.1993 року, окрім трудової книжки, у встановленому постановою КМУ від 12.08.1993 року №637 порядку може бути підтверджено на підставі показань свідків, які її добре знають по спільній з ними роботі в Тересвянському ДОКу і мають трудові книжки. Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги неспростовність у встановлений законом спосіб належності їй стажу роботи згідно поданої до Тячівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22 червня 1983 року, вважає, що невраховані Управлінням Пенсійного фонду в Тячівському районі періоди: з 22.06.1983 року по 31.12.1984 року включно 1 рік 6 місяців 10 днів, з 01.01.1988 року по 19.08.1993 року включно 5 років 7 місяців 19 днів, загалом 7 років 1 місяць 26 днів, у які вона ОСОБА_1 працювала на підприємстві «Тересвянський ДОК» підлягають зарахуванню до страхового стажу, що дає право на пенсію за віком. Оскільки про порушене право вона дізналася лише у січні 2017 року та вчасно, в межах шестимісячного строку, звернулася до суду із відповідним позовом, призначення пенсії за віком у відповідності до вимог ст..45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» слід призначити з дня звернення за призначенням пенсії, а саме з 15.12.2016 року.

З урахуванням уточнених позовних вимог просить суд визнати неправомірними та скасувати протокольне рішення №53, видане 29.12.2016 року Управлінням Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області про відмову в призначенні їй пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зобов'язати Тячівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області призначити їй пенсію з 15.12.2016 року.

Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 серпня 2017 року у справі № 307/541/17 позовні вимоги задоволено частково.

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що в липні 2015 року заявниця звернулася до Управління, як майбутній пенсіонер, щодо призначення пенсії по віку та надала документи: копію паспорту, копію ідентифікаційного номеру, довідку про заробітну плату, видану АТЗТ «Тересвянський ДОК» за період роботи з 1984 року по 1989 роки та трудову книжку, видану 22 червня 1983 року, яка стверджує факт роботи в Тересвянському ДОКу за період з 22.06.1983 року по 27.12.1993 року. 17 липня 2015 року за №45 Управлінням надано заявниці письмову відповідь на її звернення та повідомлено, що її стаж становить 11 років 10 місяців 26 днів. Позивач звернулася до Управління 15 грудня 2016 року із заявою про призначення пенсії по віку та надала наступні документи: копію паспорту, копію ідентифікаційного номеру, трудову книжку, видану АТЗТ «Тересвянський ДОК» за період роботи з 1983 по 1993 роки та довідку без номеру про заробіток для обчислення пенсії за період з 1984 року по 1989 рік. ОСОБА_1, при зверненні за пенсією, надала трудову книжку НОМЕР_1 від 22.06.1983 року, яка стверджує факт роботи в Тересвянському ДОКу за період з 22.06.1983 року по 27.12.1993 року, однак записи за періоди роботи (1983-1993 роки) завірені печатками нового зразка з кодами ЄДРПОУ, які присвоювались податковими органами після 1996 року, що викликає сумнів щодо достовірності внесених записів про період роботи. Актом №412 від 23.12.2016 року проведено зустрічну перевірку щодо встановлення стажу роботи та заробітної плати ОСОБА_1 за період з 1983 по 1993 рік. За результатом перевірки встановлено, зокрема, що в книзі наказів за 1993 рік зазначений в трудовій книжці наказ №555 від 27.12.1993 року не значиться. В книгах наказів за 1983-1987 рік та 1989-1993 ОСОБА_1 не значиться. А отже, записи внесені до трудової книжки містяться недостовірні відомості. 29 грудня 2016 року протоколом №53 Управлінням прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 із-за відсутності 15-ти річного стажу роботи. З огляду на вищевикладене дії УПФ в Тячівському районі є законними і відповідними до норм чинного законодавства, а протокол №53 від 29 грудня 2016 року про відмову в призначенні пенсії позивачу винесений відповідно до діючого законодавства.

Просить скасувати постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 серпня 2017 року у справі № 307/541/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що позивачка ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Вільхівці Тячівського району Закарпатської області України, і якій рішенням комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі від 29 грудня 2016 року за №53 було відмовлено у призначенні пенсії за віком (а.с.7, 13, 15).

Підставою для відмови у призначенні пенсії, згідно вкладки до протоколу №53 від 29.12.2016 року стало те, що у позивача не має необхідних для призначення їй пенсії по віку 15-и років страхового стажу.

Згідно даних трудової книжки позивачки містяться записи про періоди роботи в Тересвянському ДОКу з 22.06.1983 року по 27.12.1993 року (а.с.8-9).

З довідки архівного відділу Тячівської державної адміністрації від 28.03.2016 року за №07-04/334 вбачається, що в архівному фонді ВАТ «Тересвянський ДОК» є відомості про те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 , працювала в фанерному цеху, прийнята на роботу 22 червня 1983 року. Підтвердити звільнення з роботи позивача не має можливості, так як книга наказів з кадрових питань за 1993 рік на зберігання не поступила. В книгах нарахування заробітної плати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відсутня (а.с. 18).

Згідно довідки про заробіток для обчислення пенсії, виданої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, її заробіток, який враховується про обчислення пенсії, склав 0,07920 гривень, з яких: за 1984 рік 0,01733 гривень, за 1985 рік 0,00710 гривень, за 1986 рік 0,00240 гривень, за 1987 рік 0,01470 гривень, за 1988 рік 0,02123 гривень, за 1989 рік 0,01639 гривень, довідка видана на підставі особових рахунків за 1984-1989 роки (а.с. 17).

Відповідно до довідки Тячівського районного центру зайнятості від 17 липня 2015 року позивач перебувала на обліку як безробітна в Тячівському районному центрі зайнятості з 31 жовтня 2003 року по 3 червня 2004 рок (а.с. 16).

В акті Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області від 23.12.2016 року за №412 «Про результати зустрічної перевірки щодо встановлення стажу роботи та заробітної плати ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3, за період з 1983 року по 1993 рік» зазначено, що перевіркою було встановлено, що книга наказів за 1983 рік не пронумерована, не прошнурована, книга наказів за 1987 рік в архівний відділ не поступала, книга наказів за 1993 рік в неналежному стані та не прошнурована, наказ №555 від 27.12.1993 року в книзі не значиться, не зазначено книгу наказів за 1993 рік (а.с. 24-25).

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні ствердила, що з позивачкою вони разом працювали в Тересвянському ДОКу близько 3-4 років. За період спільної роботи ОСОБА_2 один раз виходила в декретну відпустку.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що позивачка в 1987 році прийшла працювати шліфувальником в цех моторно-машинної обробки Тересвянського ДОКу, де він був майстром, і пропрацювала в цеху близько 5-6 років. На скільки він пам'ятає, позивач за час роботи в цеху в декретну відпустку не виходила.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що її чоловік ОСОБА_5 працював майстром в цеху моторно-машинної обробки до 1992 року. Також пам'ятає, що в 1987 році позивачка прийшла працювати в цех до її чоловіка і коли вона в 1992 році йшла на операцію, позивачка ще робила.

Задовольняючи частково позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, відповідачем в даній справі, який заперечує проти позову, не в повному обсязі доведено правомірність оспорюваного рішення.

Зокрема, відмовляючи в призначенні позивачці пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» за відсутності необхідного страхового стажу 15 років і вважаючи підтвердженим тільки 11 років 10 місяців 26 днів відповідач піддав сумніву достовірність викладених у трудовій книжці даних через порушення порядку її заповнення і ведення, передбаченого діючою Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників. Також відповідач обмежився проведенням зустрічної перевірки для встановлення стажу роботи ОСОБА_2 за період з 1983 по 1993 роки, про що складено акт від 23.12.2016 року за №412, за змістом якого значна частина періодів роботи позивачки не підтверджена через не передачу відповідних книг обліку в архів або передачу їх не пронумерованими, не прошнурованими.

Проте з таким висновком погодитися не можна, оскільки право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов'язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних та сама по собі не здача облікових книг в архівний відділ не є беззаперечним доказом відсутності у позивачки страхового стажу у зазначені періоди.

При цьому будь яких даних щодо недобросовісності позивачки з цього приводу відповідачем не наведено.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції вважає, що відповідачем в даному випадку не в повному обсязі використані всі передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого Постановою КМУ №637 від 12.08.1993 року, способи підтвердження трудового стажу, а тому позов в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 29 грудня 2016 року за №53 є підставним і підлягає до задоволення.

Що стосується вимог позивачки про зобов'язання їй призначити пенсію з 15.12.2016 року, то вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення тільки шляхом зобов'язання відповідача вирішити питання про призначення у встановленому порядку позивачці пенсії, так як призначення і виплати пенсій належать до повноважень відповідача, а не суду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком та аргументами суду першої інстанції з наступних підстав.

Ст.24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" - страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку» визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом України ""Про пенсійне забезпечення", а відповідно до статті 56 цього Закону до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, Дрм цьому зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» - за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містить відомості про періоди роботи.

Згідно даних трудової книжки позивачки містяться записи про періоди роботи в Тересвянському ДОКу з 22.06.1983 року по 27.12.1993 року (а.с.8-9).

З довідки архівного відділу Тячівської державної адміністрації від 28.03.2016 року за №07-04/334 вбачається, що в архівному фонді ВАТ «Тересвянський ДОК» є відомості про те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 , працювала в фанерному цеху, прийнята на роботу 22 червня 1983 року. Підтвердити звільнення з роботи позивача не має можливості, так як книга наказів з кадрових питань за 1993 рік на зберігання не поступила. В книгах нарахування заробітної плати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відсутня (а.с. 18).

Згідно довідки про заробіток для обчислення пенсії, виданої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, її заробіток, який враховується про обчислення пенсії, склав 0,07920 гривень, з яких: за 1984 рік 0,01733 гривень, за 1985 рік 0,00710 гривень, за 1986 рік 0,00240 гривень, за 1987 рік 0,01470 гривень, за 1988 рік 0,02123 гривень, за 1989 рік 0,01639 гривень, довідка видана на підставі особових рахунків за 1984-1989 роки (а.с. 17).

Відповідно до довідки Тячівського районного центру зайнятості від 17 липня 2015 року позивач перебувала на обліку як безробітна в Тячівському районному центрі зайнятості з 31 жовтня 2003 року по 3 червня 2004 рок (а.с. 16).

В акті Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області від 23.12.2016 року за №412 «Про результати зустрічної перевірки щодо встановлення стажу роботи та заробітної плати ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3, за період з 1983 року по 1993 рік» зазначено, що перевіркою було встановлено, що книга наказів за 1983 рік не пронумерована, не прошнурована, книга наказів за 1987 рік в архівний відділ не поступала, книга наказів за 1993 рік в неналежному стані та не прошнурована, наказ №555 від 27.12.1993 року в книзі не значиться, не зазначено книгу наказів за 1993 рік (а.с. 24-25).

Заслуговує на увагу і твердження пенсійного органу на те, що записи за періоди роботи в Тересвянському ДОК (1983-1993 роки) завірені печатками нового зразка з кодами ЄДРПОУ, які присвоювалися податковими органами після 1996 року.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 57 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Вивчивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем правомірно відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1, оскільки у неї загальний трудовий стаж становить 11 років 10 місяців 26 днів, а дані, які містяться у трудовій книжці про період роботи в Тересвянському ДОК (1983-1993 роки), згідно акту від 23.12.2016 року № 412 не підтверджені первинними документами, містять сумнівну інформацію, а тому не можуть бути зараховані до трудового стажу.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.. 41, ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Тячівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області - задовольнити.

Постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 серпня 2017 року у справі № 307/541/17 - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Р. Б. Хобор
Я. С. Попко
Повний текст судового рішення виготовлено 13.11.2017 року