Справа № 644/4265/17
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 р.Справа № 644/4265/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старосуда М.І.

Суддів: Яковенка М.М. , Лях О.П.

при секретарі судового засідання Жданюк А.О. за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Мазур Л.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.08.2017р. по справі № 644/4265/17

за позовом ОСОБА_3

до Міністерства оборони України

третя особа Харківський обласний військовий комісаріат

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати п. 33 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 31.03.2017 року № 30, в частині відмови у призначенні ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги;

- зобов'язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року, у зв'язку з встановленням йому другої групи інвалідності, отриманої внаслідок виконання обов'язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, та надіслати вказане рішення Харківському обласному військовому комісаріату для видання наказу про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_3;

- зобов'язати Міністерство оборони України подати звіт про виконання судового рішення протягом 30 днів з дня набрання чинності рішення суду.

За наслідками розгляду справи в порядку скороченого провадження постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.08.2017р. зазначений адміністративний позов задоволено.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги на те, що позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності з 05.11.2013 року, а тому відповідно до п.6 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та підпункту 4 п.2 Порядку № 499 позивач не має права на призначення одноразової грошової допомоги, оскільки інвалідність у позивача настала не під час проходження військової служби та не протягом трьох місяців після звільнення з військової служби. Окрім того, зобов'язання судом Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача. Апелянт також зазначив, що визначити термін, протягом якого буде фактично виплачена одноразова грошова допомога неможливо, а тому суд безпідставно зобов'язав відповідача надати звіт про виконання судового рішення.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_3 проходив строкову військову службу у Збройних Силах СРСР з 28.09.1982 р. по 31.10.1984 р., в тому числі з 24.12.1982 р. по 03.10.1984 р. приймав участь у бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан у складі в/ч п/п 25564, що підтверджується довідкою Орджонікідзевського районного військового комісаріату м. Харкова, архівною довідкою, військовим квитком.

Згідно витягу з протоколу № 1891 від 05.08.2013 року Центральною військово-лікарською комісією по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця встановлено, що отримані ОСОБА_3 у 1983 році осколкові поранення голови, живота та лівої руки, ЗЧМТ (контузія) - пов'язані з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.

З 05.11.2013 року у зв'язку з пораненням, контузією і захворюваннями, що пов'язані з виконанням обов'язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії, ОСОБА_3 встановлена третя група інвалідності.

10.11.2014 року після повторного огляду ОСОБА_3 було встановлено другу групу інвалідності з 04.11.2014 року, яка зумовлена захворюваннями, пов'язаними з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

З постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.11.2016 року вбачається, що позивач 27.05.2016 року звертався до Харківського обласного військового комісаріату із заявою та необхідними документами для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв'язку з встановленням ІI групи інвалідності, яка пов'язана з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Листом від 23.06.2016 року за № 1418/ВСЗ Харківським обласним військовим комісаріатом відмовлено позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку з тим, що на позивача розповсюджується дія законодавства, яке діяло у 2013 році, на момент отримання ІІІ групи інвалідності, тобто постанова Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2009 року. Крім того, позивачем не надано документа, що свідчить про причини та обставини поранення, зокрема про те, що воно не пов'язане з вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. З цих підстав Харківський обласний військовий комісаріат не направив у 15-ти денний строк відповідний висновок розпорядникові бюджетних коштів - Міністерству оборони України.

Однак, постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.11.2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2017 року, визнано протиправною бездіяльність Харківського обласного військового комісаріату щодо неподання у 15-ти денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку, щодо виплати ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги та зобов'язано Харківський обласний військовий комісаріат подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Листом № 1045/ВСЗ від 21.04.2017 року Харківський обласний військовий комісаріат повідомив позивача, що рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, пункт 33 протоколу № 30 від 31.03.2017 року, ОСОБА_3 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки позивач звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов'язок і військову службу» № 3597-IV від 04.04.2006 року, яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги та інвалідність яким встановлено до 01.01.2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року.

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Міністерством оборони України порушено права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням йому інвалідності внаслідок поранення, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв'язку із виконанням ними конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», відповідно до якого, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов'язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (стаття 41).

Відповідно до статті 1 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв'язку з особливим характером військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов'язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Таким чином, право на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, пов'язаного з її проходженням, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто, в даному випадку, з моменту настання інвалідності, а не з моменту звільнення з військової служби.

Відповідно до підпункту «б» пункту 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи.

Особам, яким з 01 січня 2007 року встановлено інвалідність внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), що мали місце в період проходження військової служби, незалежно від часу проходження військової служби і часу звільнення, мають право на отримання одноразової грошової допомоги на підставі статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Положеннями частини другої, шостої та дев'ятої статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, передбачених підпунктами 4 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов'язаним або резервістам.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов'язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 затверджений Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок № 975).

Пунктом 8 вказаного Порядку передбачено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов'язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Як підтверджено матеріалами справи, позивачу з 05.11.2013 року у зв'язку з пораненням, контузією і захворюваннями, що пов'язані з виконанням обов'язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії, встановлена третя група інвалідності, а після повторного огляду йому встановлено другу групу інвалідності з 04.11.2014 року, яка зумовлена захворюваннями, пов'язаними з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Згідно матеріалів справи, позивач не отримував одноразову грошову допомогу у зв'язку із встановленням йому з 05.11.2013 року третьої групи інвалідності, а тому колегія суддів вважає, що, оскільки ІІ групу інвалідності позивачу встановлено у листопаді 2014 року, до спірних відносин мають застосовуватись положення постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" та редакція Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", що набула чинності з 01 січня 2014 року, а не Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону №328-У від 03.11.2006 року, а також постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. №499, як це зазначає апелянт в апеляційній скарзі.

Отже, позивач має право на отримання грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Посилання апелянта, що зобов'язання судом Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача і, що суд безпідставно зобов'язав відповідача надати звіт про виконання судового рішення, оскільки визначити термін, протягом якого буде фактично виплачена одноразова грошова допомога неможливо, колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Суд першої інстанції не приймав рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, а лише зобов'язав відповідача прийняти таке рішення, що узгоджується з п.2 ч.2 ст.162 КАС України.

Окрім того, суд першої інстанції зобов'язав відповідача надати звіт про виконання судового рішення, яким зобов'язано Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги, а не зобов'язував відповідача надати звіт про фактичну виплату такої допомоги.

Отже, доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглянувши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.08.2017р. по справі № 644/4265/17 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення, буде складена в повному обсязі - з 13.11.2017 року, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Старосуд М.І.
Судді(підпис) (підпис) Яковенко М.М. Лях О.П.