Справа № 826/1798/16
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1798/16 Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В.А
Суддя-доповідач: Бабенко К.А
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Кузьменка В.В., Степанюка А.Г., секретаря Антоненко К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування Наказу в частині, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення Позивача та представників Сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, Постанову суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову Постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю з наступних підстав.

Наказом Відповідача «Про призначення на посаду» від 22 червня 2012 року №197-о (а.с.61) Позивача призначено на посаду головного спеціаліста сектору з питань запобігання та виявлення корупції Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області з 10 рангом державного службовця.

Наказом Відповідача «Про призначення ОСОБА_2.» від 30 липня 2015 року №163-о (а.с.70) Позивача призначено на посаду головного спеціаліста сектору з питань запобігання та виявлення корупції управління внутрішнього аудиту Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, увільнивши з посади головного спеціаліста сектору з питань запобігання та виявлення корупції.

Наказом Відповідача «Про звільнення ОСОБА_2.» від 04 січня 2016 року №2-о (а.с.21) Позивача звільнено з посади головного спеціаліста сектору з питань запобігання та виявлення корупції управління внутрішнього аудиту, з підстав передбачених Законом України «Про очищення влади» пункт 72 частини першої ст. 36 Кодексу законів про працю України, виплачено грошову компенсацію за частину невикористаної основної щорічної відпустки тривалістю 16 календарних днів за період роботи з 22 червня 2015 року по 04 січня 2016 року та додаткової оплачуваної відпустки з урахуванням стажу державної служби тривалістю 15 календарних днів за період роботи з 22 жовтня 2015 року по 04 січня 2016 року.

Як Зазначено Відповідачем в апеляційній скарзі, Позивачем подано Заяву про надання йому відпустки тривалістю 44 календарних дні з 04 січня 2016 року, проте до загального відділу або приймальні керівника не надано, а розглядом заяви Позивача про відпустку займалась начальник відділу персоналу та організаційно-інформаційної роботи.

З 05 січня 2016 року по 10 січня 2016 року Позивач перебував на лікарняному та мав стати до роботи 15 січня 2016 року, що підтверджується Листком непрацездатності серії АГЧ №662461 (а.с.20).

Як зазначено Позивачем в позовній заяві, 15 січня 2016 року йому вручено Наказ про звільнення від 04 січня 2016 року №2-о.

Згідно з пунктом 72 частини першої ст. 36 Кодексу законів про працю України, підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені Законом України «Про очищення влади».

Відповідно до частини другої ст. 1 Закону України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014 року №1682-VII (надалі - Закон №1682-VII), очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_3, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Згідно з частиною першою ст. 4 Закону №1682-VII, особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону (далі - заява).

Відповідно до частини третьої ст. 4 Закону №1682-VII, зокрема подання заяви, у якій особа повідомляє про те, що до неї застосовується заборона, зазначена у частині третій або четвертій статті 1 цього Закону, є підставою для звільнення особи із займаної посади не пізніш як на третій день після подання такої заяви та застосування до неї відповідної заборони.

Як зазначено Позивачем в позовній заяві, 07 грудня 2015 року ним подано Заяву, в якій повідомлено, що до нього застосовується заборона, передбачена ст. 1 Закону України «Про очищення влади», у зв'язку з чим він підлягає звільненню із займаної посади. 31 грудня 2015 року після відпустки Позивач приступив до виконання свої посадових обов'язків.

Позивач є особою, яка постраждала внаслідок чорнобильської катастрофи категорії 1, що підтверджується Посвідченням серії А №105712 від 17 березня 2000 року та Вкладкою до посвідчення від 13 травня 2005 року №164783 (а.с.23). Також, Позивач є інвалідом 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується Посвідченням серії Є №031242 від 21 квітня 2005 року.

Згідно зі ст. 74 Кодексу законів про працю України, громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Відповідно до статті 772 Кодексу законів про працю України, учасникам бойових дій, інвалідам війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Згідно з п. 22 частини першої ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-XII, особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги: використання чергової відпустки у зручний для них час, а також отримання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 робочих днів на рік.

Проте, відповідно до частин першої та третьої ст. 2 Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР (надалі - Закон №504/96-ВР), право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство); право на відпустки забезпечується: гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом; забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону.

А згідно з частиною першою ст. 24 Закону №504/96-ВР, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є, зокрема неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, тому Постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 вересня 2017 року скасовується та ухвалюється нова Постанова, якою у задоволенні адміністративного позову відмовляється повністю.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області задовольнити, Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 вересня 2017 року скасувати, ухвалити нову Постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Постанову складено у повному обсязі 13.11.2017 року.

Головуючий суддя Бабенко К.А.

Судді: Кузьменко В.В.

Степанюк А.Г.