Справа № 817/1832/16
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гломб Ю.О.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"13" листопада 2017 р. Справа № 817/1832/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "18" травня 2017 р. у справі за позовом Приватної виробничо-комерційної фірми "Фіалка" до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року Приватна виробничо-комерційна фірма "Фіалка" (далі - ПВКФ "Фіалка") звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.08.2016 №.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що ним не було допущено порушення порядку формування податкового кредиту з податку на додану вартість в січні-лютому 2015 року. Вказував що відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Окрім того, зазначав, що податковий орган неоднозначно (множинно) трактує норми п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 18.05.2017 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області № від 11.08.2016.

Присуджено на користь Приватної виробничо-комерційної фірми "Фіалка" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області судовий збір в сумі 1949,60грн.

Не погоджуючись з постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про відмову у задоволені позову.

Aпеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно витлумачив вимоги Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 № 71-VIII, що набрав чинності 01.01.2015,яким внесено зміни до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України,внаслідок чого суд постановив помилкове рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що в Рівненською ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області проведено позапланову невиїзну документальну перевірку ПВКФ "Фіалка" () з питань правомірності формування підприємством податкового кредиту за рахунок накладних минулих періодів та накладних, які несвоєчасно зареєстровані у ЄРПН по декларації за січень та лютий 2016 року.

За результатами перевірки складено акт від 22.07.2016 № 145/17-12-12/30207687 (а.с.7-10), у висновках якого зазначено, що дані позапланової невиїзної документальної перевірки свідчать про заниження підприємством позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту звітних (податкових) періодів, а саме січня-лютого 2015 року, внаслідок чого збільшено суму, що за результатами звітного (податкового) періоду січень 2015 року підлягає сплаті податку до бюджету (р.18) на 17974,00грн., збільшено суму, що за результатами звітного (податкового) періоду січень 2015 року підлягає сплаті податку до бюджету (р.18) на 86004,00грн.

На підставі вказаного акту прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.08.2016 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" на 129973,00грн., в тому числі за податковим зобов'язанням на 103978,00грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 25995,00грн. (а.с.11).

Не погодившись з вказаним рішенням податкового органу, позивач оскаржив його до суду.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновків, що податкове повідомлення-рішення № від 11.08.2016 прийняте необґрунтовано, без урахування фактичних обставин справи, а відтак порушує права та законні інтереси платника податків, які підлягають захисту шляхом скасування протиправного рішення суб'єкта владних повноважень.

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції, встановленим судом обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно доводів відповідача ПВКФ "Фіалка" порушено вимоги п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту за січень-лютий 2015 року на суму ПДВ - 20590,10грн., сформованого в січні за рахунок накладних минулих періодів та завищено суму податкового кредиту у лютому 2016 року на суму ПДВ - 83387,50грн., сформованого за рахунок накладних, які несвоєчасно зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до складу податкового кредиту січня 2015 року (згідно з Додатком 5 розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів до декларації з ПДВ за січень 2015 року) включено податкові накладні, виписані у грудні 2014 року на загальну суму ПДВ 17974,15грн., в тому числі:

за податковою накладною №66 від 24.12.2014 (ПП "Інформаційно-Консалтингова група") на суму ПДВ 5633,34грн.,

за податковою накладною №762 від 31.12.2014 (ПП "Торгівельна Компанія Укр-Петроль") на суму ПДВ 4333,33грн.,

за податковою накладною №30 від 02.12.2014 (ТОВ Підприємство "Акорд-С") на суму ПДВ 3773,83грн.,

за податковою накладною №29 від 29.12.2014 (ТОВ фірма "Екомедтех") на суму ПДВ 2401,60грн.,

за податковою накладною №29 від 30.12.2014 (ТОВ "Торговий Дім Гольфстрім") на суму ПДВ 826,42 грн.,

за податковою накладною №7103030 від 29.12.2014 (ТОВ "Астеліт") на суму ПДВ 313,73 грн.,

за податковою накладною №59 від 22.12.2014 (ФОП ОСОБА_3) на суму ПДВ 49,33грн.,

за податковою накладною №218 від 31.12.2014 (ТОВ "фірма Інфоком") на суму ПДВ 12,90 грн. (а.с.35-52).

До складу податкового кредиту лютого 2015 року (згідно з Додатком 5 розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів до декларації з ПДВ за лютий 2015 року) включено податкові накладні виписані у грудні 2014 року на загальну суму ПДВ 2616,60грн., а саме за податковою накладною №42 від 23.12.2014 (ТОВ "Рона інжиніринг") на суму ПДВ 2616,60 грн. (а.с.53).

Також до складу податкового кредиту лютого 2015 року (згідно з Додатком 5 розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів до декларації з ПДВ за лютий 2015 року) включено податкові накладні виписані постачальниками на загальну суму ПДВ 83387,5грн., які зареєстровані в ЄРПН з порушенням терміну реєстрації, а саме:

за податковою накладною №2 від 27.02.2015 (ФОП ОСОБА_4.) на суму ПДВ 9800,00грн. дата виписки - 27.02.2015, дата реєстрації в ЄРПН - 18.03.2015,

за податковою накладною №1 від 27.02.2015 (ФОП ОСОБА_4.) на суму ПДВ 25060,00грн. дата виписки - 26.02.2015, дата реєстрації в ЄРПН - 17.03.2015,

за податковою накладною №2 від 27.02.2015 (ФОП ОСОБА_5.) на суму ПДВ 48527,50грн. дата виписки - 27.02.2015, дата реєстрації в ЄРПН - 17.03.2015 (а.с.54-70).

Згідно тверджень відповідача всі податкові накладні, складені в звітних податкових періодах 2014 року, мали бути включені до складу податкового кредиту не пізніше грудня 2014 року. При цьому, відповідач посилається на норми п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в редакції згідно із Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 № 71-VIII, що набрав чинності 01.01.2015, а саме: "суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 180 календарних днів з дати складення податкової накладної; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку; для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно".

Проте, відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, дія норм п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції згідно із Законом №71-VIII) поширюється до податкових накладних, виписаних лише після 01 січня 2015 року.

Згідно п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції чинній до 01.01.2015 року), право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції чинній до 01.01.2015 року) датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції чинній до 01.01.2015 року) визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції чинній до 01.01.2015), не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Таким чином, враховуючи наведені норми права та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції , що позивачем правомірно включено до складу податкового кредиту січня - лютого 2015 року суми ПДВ за податковими накладними, які виписані постачальниками товарів в грудні 2014 року.

Щодо доводів відповідача про порушення позивачем п.198.6 ст.198 ПК України, в результаті включення до складу податкового кредиту лютого сум ПДВ за податковими накладними, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних із порушенням терміну реєстрації, то колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до пп."а" п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин), право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин), датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин) визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин) визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум ПДВ, що відносяться до податкового кредиту.

Абзацом 10 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин) передбачено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Водночас, відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин), в разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 180 календарних днів з дати складення податкової накладної; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку; для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно.

Отже, системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за загальним правилом право на віднесення платником податку сум ПДВ до складу податкового кредиту виникає станом на дату отримання товарів/послуг або на дату списання коштів на їх оплату.

Суми ПДВ віднесені до складу податкового кредиту повинні бути підтверджені податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних. При цьому, чинна на час виникнення спірних правовідносин редакція Податкового кодексу прямо не ставить можливість віднесення таких до складу податкового кредиту виключно того звітного періоду, в якому було проведено реєстрацію податкової накладної.

Згідно п.56.21 ст.56 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин), у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що пункт 198.6 статті 198 у взаємозв'язку з нормами пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин) надає право платнику податку на включення до податкового кредиту сум ПДВ, якщо станом на момент подання такої декларації і на момент проведення перевірки податкові накладні є зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, що знайшло своє підтвердження під час судового розгляду.

Згідно з нормами п.201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин), реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з твердженням суду першої інстанції, що в даному випадку жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності прийняття спірного податкового повідомлення - рішення та порушення позивачем податкового законодавства щодо предмету спору, відповідач та представники відповідача суду не надали.

Статтею 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "18" травня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко