Справа № 310/3456/17(2-а/310/119/17)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 листопада 2017 рокусправа № 310/3456/17 2-а/310/119/17
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Сафронової С.В. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року у справі №310/3456/17 (2-а/310/119/17) за позовом ОСОБА_1 до Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

13.06.2017р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо нарахування та виплати пенсії в розмірі меншому, ніж встановлений законом прожитковий мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

- зобовязати Бердянське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести з 12.08.2016 року перерахунок пенсії із підвищенням її до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та провести відповідні виплати, починаючи з 12.08.2016 року з урахуванням раніше сплачених сум, врахувавши, що розмір виплаченої пенсії не може бути нижчим від прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, визначеного законом.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що починаючи з дати призначення пенсії -12.08.2016р. розмір призначеної та виплачуваної йому пенсії є меншим за розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом, що не відповідає положенням статті 46 Конституції України.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. Постанова суду мотивована правомірністю визначення розміру пенсії, виходячи з пропорційності наявного трудового стажу, відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити у повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована фактично, доводами адміністративного позову, які свідчать, що виплата пенсії у розмірі меншому за прожитковий мінімуму є порушенням Конституції України. При обґрунтуванні своєї позиції, ОСОБА_1 також посилається на практику Європейського суду з прав людини.

Представники сторін по справі належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, проте у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що з 12.08.2016 року ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»

У зв'язку зі збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, 16.05.2017 року позивач звернувся до Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою щодо перерахунку пенсії з 12.08.2016р.

Листом від 29.05.2017 року відповідач у задоволенні заяви відмовив та зазначив, що підстав для перерахунку пенсії позивача у зв'язку із збільшенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність не існує, оскільки розмір його пенсії відповідає вимогам чинного законодавства. Згідно наведених пенсійним органом розрахунків, пенсія позивача у період з 12.08.2016 складала 949,00 грн.; а червня 2017 року 1087,09грн.

Вважаючи таку відмову у проведенні перерахунку неправомірною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що розмір страхового стажу позивача є меншим ніж стаж, передбачений ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а тому пенсія позивачу призначена та виплачується у відповідності до норм чинного законодавства.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень, з 1 грудня - 1208 гривень.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить: з 01.01.2017 1247грн., з 01.05.2017 1312грн., з 01.12.2017 1373грн.

Згідно наведених відповідачем розрахунків, пенсія позивача у період з 12.08.2016 року складала 949,00 грн. З 01.09.2016 проведено перерахунок, після отримання актів перевірок заробітних плат, та розмір пенсії позивача визначено у 1087,09 грн.

Таким чином, розмір виплачуваної позивачу у період з 12.08.2016р. пенсії є меншим ніж прожитковий мінімум, встановлений законом.

Відповідно до ст..46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, зазначеними положеннями Конституції України, які є нормою прямої дії, імперативно визначено, право громадян на пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, які є основним джерелом існування, та які б забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною 2 статті 7 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Тобто, і вказаною нормою закону, який є спеціальним Законом, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, також визначено одним із принципів пенсійного забезпечення, відповідно до якого соціальні виплати, пенсії, які є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналогічні вимоги щодо забезпечення рівня життя визначені ст.17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», якою передбачено, що основні державні соціальні гарантії, до яких віднесено і мінімальний розмір пенсії за віком, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Посилання відповідача, а так само і суду першої інстанції, на те, що розмір пенсії позивача розрахований на підставі ст..28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», не можуть бути обґрунтованою підставою для висновків щодо правомірності дій органу Пенсійного Фонду України, оскільки такий розмір позивача є меншим, ніж прожитковий мінімум, встановлений законом.

Отже, застосовуючи такий фундаментальний принцип адміністративного судочинства, як принцип верховенства права, відповідно до якого, зокрема, права людини визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав стверджувати про порушення прав позивача у спірних правовідносинах, оскільки розмір його пенсії за віком, яка є єдиним джерелом його існування, починаючи з 12.08.2016р. є нижчим, ніж прожитковий мінімум, встановлений законом.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що дії відповідача по виплаті пенсії позивачу в розмірі, який є нижчим ніж встановлено законом, є неправомірними, а отже позовні вимоги в частині визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті пенсії у розмірі не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а також в частині зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії позивача з підвищенням її до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та здійснити відповідні виплати з урахуванням вже проведених виплат підлягають задоволенню.

Про наявність підстав для задоволення позову свідчить також і практика Європейського Суду з прав людини, викладена у рішеннях «Проніна проти України» та «Петриченко проти України», в яких ЄС констатував порушення п.1 ст6 Конвенції з прав людини.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо дати, з якої слід зобовязати відповідача вчинити дії з перерахунку пенсії, колегія суддів вважає за необхідне застосувати строки звернення до суду з адміністративним позов.

Так, відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Згідно ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, в адміністративному позові, який подано 13.06.2017р., заявлено вимоги про перерахунок та виплату пенсії з 12.08.2016, тобто, заявлено вимоги поза межами строку, який визначено ч.2 ст.99 КАС України.

Натомість, у своєму позові позивач, з посиланням на ст. Закону України "Про пенсійне забезпечення", вказує, що до даної категорії справи не застосовуються строки.

Проте, такі доводи є безпідставними, оскільки за змістом ст.87 та ст.46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" строк давності не застосовується у випадках нарахування територіальним органом Пенсійного фонду України належної до сплати суми пенсії, однак не виплаченої з вини органу. Що стосується даних правовідносин, то позивач оскаржує в суді неправомірні дії територіального органу Пенсійного фонду України щодо ненарахування та невиплати належної суми пенсії, тобто підтверджує право на нарахування та виплату пенсії у розмірі, не нижчому за прожитковий мінімум.

Колегія суддів вважає, що будь-які обєктивні чи субєктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду, у визначені законом строки, з відповідним позовом до відповідача, якщо позивач вважав, що діями чи бездіяльністю відповідача порушуються його права та законні інтереси. Виплати пенсії є щомісячними, а відтак, позивач знав розмір цих виплат і в разі не згоди мав право звернутися до суду.

Таким чином, позовні вимоги за період з 12.08.2016 року по 12.12.2016 року підлягають залишенню без розгляду, як такі, що заявлені поза межами шестимісячного строку звернення до суду.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та, в силу ст.202 КАС України, є підставою для скасу3вання судового рішення та ухвалення нового про часткове задоволення позову.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.3 ч.1 ст.198, ст.202, 205, 207 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року у справі №310/3456/17 (2-а/310/119/17) скасувати та прийняти нову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним дії Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії в розмірі меншому, ніж встановлений законом прожитковий мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зобов'язати Бердянське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести з 13.12.2016 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та здійснити відповідні виплати з урахуванням вже проведених виплат.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов'язання Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області вчинити дії за період з 12.08.2016 року по 12.12.2016 року залишити без розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст.. 160 зазначеного кодексу з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 02.11.2017

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Т.С. Прокопчук