Справа № 804/1411/17
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2017 р. Справа № 804/1411/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Державного підприємства "Виробниче об'єднання південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" до Дніпропетровського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення,-
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_6" до Дніпропетровського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в якому позивач просить:
Ухвалами Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02.2017 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

У судове засідання всі сторони по справі з'явились.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов із підстав, викладених у ньому.

Відповідач подав до суду заперечення проти позову, які залучені до матеріалів справи, та згідно яких суб'єкт владних повноважень (відповідач) приймаючи оскаржуване рішення діяв на підставі та у межах повноважень і способу, що передбачені Конституцією та законами України, а тому правомірно застосував штрафні санкції.

Представники відповідача підтримали доводи, викладені у запереченнях, та просили залишити позов без задоволення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача та представників відповідача, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Виробниче обєднання «Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_6» () зареєстровано як юридична особа та перебуває на обліку як платник податків у Дніпропетровському управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

21 грудня 2016 року відповідачем прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким накладено штраф у розмірі 696618,41 грн. та нараховано пеню у розмірі 944397,13 грн.

В процесі адміністративного оскарження до вищестоящих податкових органів рішення № від 21.12.2016 року залишено без змін.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі висновку спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам частини 3 статті Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.

Пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VІ (далі- Закон №2464-VI) закріплено, що платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу

сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (абзац перший пункту 1 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI).

Відповідно до частини 8 статті 9 Закону № 2464 платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому за приписами частини 12 статті 9 Закону № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Частиною 11 статті 9 Закону № 2464-VI передбачено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (частина 3 статті 25 Закону № 2464-VI).

У відповідності до пункту 2 частини 11 статті 25 Закону № 2464-VI за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) сум єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Згідно частини 10 статті 25 Закону № 2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

В силу частини 13 статті 25 Закону № 2464-VI нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Судом встановлено, що згідно розрахунку штрафних (фінансових) санкцій та пені за несвоєчасну сплату ЄСВ за квітень 2016 року, терміном сплати до 20.05.2016 року, фактична сплата ЄСВ за квітень 2016 року у загальному розмірі 4721985,66 грн. почалась з 07.10.2016 року.

Тобто, Державним підприємством «Виробниче об'єднання «Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_6» за квітень 2016 року по терміну сплати відповідно 20.05.2016 року не перераховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за квітень 2016 року у розмірі 4721985,66 грн., яка остаточно погашена в період з 07.10.2016 року по 07.11.2016 року, тобто з затримкою на 171 календарних днів.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, а позивачем не спростовано факту порушення законодавства в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми збору єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за квітень 2016 року із затримкою.

Як зазначає позивач у позові, враховуючи те, що у ДП «Виробниче об'єднання «Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_6» існувала заборгованість із виплати заробітної плати за періоди за які помилково нараховано штрафні санкції, то у останнього не виникало обов'язку щодо сплати єдиного внеску, а отже не виникало підстав для нарахування недоїмки зі сплати єдиного внеску та нарахування штрафних санкцій.

Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" не містить заборони для платника сплачувати єдиний внесок або звільнення від виконання обов'язку зі сплати єдиного внеску у разі наявності заборгованості із заробітної плати. Навпаки, Закон України №2464-VІ чітко визначає обов'язковість, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, відповідальність за порушення норм Закону.

Щодо твердження позивача, що одночасно з платіжними дорученнями на перерахування заробітної плати за звітний період, за який встановлено несвоєчасну оплату, до банку одночасно подавались платіжні доручення на перерахування СДПІ з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську МГУ ДФС єдиного внеску (20.04.2016 пл.дор.№291, 05.05.2016 пл.дор.№336, 333, 06.05.2016 пл.дор.№366, 367, 11.05.2016 пл.дор.№654, 16.05.2016 пл.дор. №2024, 669, 22.06.2016 пл.дор.№2383, 11.07.2016 пл.дор.№2533, 14.07.2016 пл.дор.№2650, 03.08.2016 пл.дор.№2804, 2806), суд зазначає, що відповідно до пункту 8 розділу VI. Порядок стягнення заборгованості з платників, Інструкції від 20.04.2015 року № 449, за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Окрім того, судом не приймаються посилання позивача на те, що до прийняття спірного рішення відповідач повинен був провести перевірку, так як за приписами пункту 4 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 28.03.2016 № 393) (надалі Інструкція від 20.04.2015 року № 449), факти порушень законодавства, крім тих, що є предметом акта документальної перевірки, та тих, що зазначені у підпункті 2 пункту 2 цього розділу, посадова особа органу доходів і зборів оформляє актом довільної форми, в якому чітко викладається зміст порушення з обґрунтуванням порушених норм законодавчих актів. Такий акт про порушення надсилається (вручається) платнику разом із рішенням про застосування штрафних санкцій.

Отже, за порушення частини 8 статті 9 Закону України при складані Рішення відповідно підпункту 2 пункту 2, пункту 4 розділу VIІ Інструкції від 20.04.2015 року № 449 не передбачено складання акта перевірки.

У позові Державне підприємство «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» вказує на неправомірність застосування відповідачем рішення про застосування штрафних санкцій відповідно Додатку 12 до Інструкції від 20.04.2015 року № 449.

Суд зазначає, що відповідно до абзацу другого частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VI платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі), при порушенні складається Рішення відповідно Додатку 15.

Питання перевірки сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування одночасно з видачею сум виплат заробітної плати контролюючим органом не перевірялось.

Таким чином, оскаржуване рішення контролюючим органом прийнято з підстав того, що відповідно до абзацу З підпункту 2 пункту 2 розділу VII Інструкції від 20.04.2015 року № 449 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум до 01.01.2015 року та 20 відсотків своєчасно не сплачених сум з 01.01.2015. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за формою згідно з Додатком 12. При застосуванні штрафів, визначених підпунктом 2 пункту 2 розділу VII Інструкції від 20.04.2015 року № 449 приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки, незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

З урахуванням вищезазначеного, суд доходить висновку, що рішення № від 21.12.2016 року прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02.2017 року задоволено клопотання про відстрочення сплати судового збору та відстрочено позивачу сплату судового збору за подання адміністративного позову до ухвалення судового рішення у справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з Державного підприємства «Виробниче об'єднання південний машинобудівний завод імені ОСОБА_6» за подання адміністративного позову майнового характеру, який поданий юридичною особою, у розмірі 24615,23 грн.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 10.10.2017 року.

У повному обсязі постанову складено 12.10.2017 р.

Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Виробниче об'єднання південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 24615,23 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя ОСОБА_1