Справа № 537/2778/17
Суддя: Маханьков О. В.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження : 2-а/537/140/2017
Справа № 537/2778/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.2017 року м. Кременчук

Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Маханькова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Шаповал М.С.

позивача ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду у місті Кременчуці Полтавської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_4, третя особа Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Крюківського районного суду з позовом до відповідача інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_4 про скасування постанови АР №818705 про накладення адміністративного стягнення на за ч.3 ст.122 КУпАП у виді штрафу в сумі 510грн.

Свої вимоги мотивує тим, що таке рішення відповідача є протиправним, а притягнення до адміністративної відповідальності - безпідставним, а тому просить таку постанову скасувати за відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення . Просить позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що дійсно 18.05.2017року о 10.45год. за адресою вул. Олександрійській 18 до нього звернувся інспектор Григоров С.А. та звинуватив його в порушенні ПДР, а саме ч.3ст.122., а саме здійснив зупинку на пішохідному переході. Вважає притягнення його до відповідальності незаконним, прохав суд задовольнити визнати дії поліцейського незаконними та скасувати постанову.

В судове засідання відповідач не з*явився, направив заперечення на адміністративний позов, відповідно до довідки від 25.10.2017року відповідач перебуває у службовому відрядженні з 13 серпня 2017року. Відповідно до заперечень пояснив, що дійсно водій автомобіля ЗАЗ DAEWOO днз. ВІ2699АІ здійснив зупинку на пішохідному переході, крім цього позивач, на машині якого знаходився знак таксі., про що був складений протокол, прохав суд в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції в судовому засіданні пояснила, що інспектор діяв в рамках закону, вважає дії інспектора правомірними, прохала суд в задоволенні позову відмовити.

Через канцелярію суду до суду надійшло пояснення свідка ОСОБА_5, який підтвердив, що дійсно 18.05.2017року автомобіль ЗАЗ DAEWOO днз. ВІ2699АІ здійснив зупинку на пішохідному переході , чим заважав руху пішоходів.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з*ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України від «06» березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

За правилами ч.1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 62 Конституції України встановлює призумцію невинуватості, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов'язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР України), учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9. ПДР України).

Відповідно до п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

В судовому засіданні встановлено, що 18.05.2017року о 10.45год. за адресою вул.. Олександрійській 18 водій автомобіля ЗАЗ DAEWOO днз. ВІ2699АІ здійснив стоянку в зоні дії знаку стоянка заборонена, крім цього позивач, на машині якого знаходився знак таксі, тим самим вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст.122 КУпАП, про що інспектором складено постанову про накладення адміністративного стягнення серії АР № 818705 від 18.05.2017 року за ч. 3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу 510 грн. відносно громадянина ОСОБА_1

18.05.2017 року інспектором роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції .ОСОБА_4 винесено постанову серії АР № 818705 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за те, що водій ОСОБА_1 18.05.2017 року близько 10 год. 45 хв., керуючи транспортним засобом ЗАЗ DAEWO , номерний знак ВІ 2699АІ, у м. Кременчуці по вул. Олександрійській біля буд. 18 здійснив зупинку на пішохідному переході, чим порушив п. 15.9 «г» ПДР України.

За п.15.9 ПДР України зупинка забороняється на пішохідному переході і ближче 10 м. від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

За п.15.9 ПДР України зупинка забороняється ближче 10 м. від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Згідно з п.п. «в» п. 8.4 ПДР України заборонні дорожні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі. Дорожній знак 3.37 ПДР України належить до групи заборонних знаків.

За порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху передбачена адміністративна відповідальність за ч.3 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.п. «а» п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1. У звязку з прийняттям Закону України «Про національну поліцію» повноваження працівників міліції передані поліцейським.

Згідно з п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзвязку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків і (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий Державтоінспекцією МВС;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил;

ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував, що дійсно здійснив зупинку на пішохідному переході, але вимушений був зупинити транспортний засіб по технічним обставинам. Тобто ОСОБА_1 підтвердив факт зупинки на пішохідному переході.

Відповідно наданого відповідачем фото фіксації правопорушення на фото вбачається, що водій ОСОБА_1 здійснив зупинку на пішохідному переході, чим порушив п. 15.9 «г» ПДР України. Отже, у інспектора поліції були наявні достатні підстави вважати, що особа вчинила правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 80 КАС України речовими доказами є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 222 КУпАП повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, надано працівникам органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Справа про адміністративне правопорушення, як визначено в ч. 1 ст. 276 КУпАП, розглядається за місцем його вчинення.

Положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596-VІІІ, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційним судом України 26 травня 2015 року по справі № 25-рп/2015, на яке посилається позивач, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено зокрема до компетенції Національної поліції ч.2 ст. 258 КупАП.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зважаючи, на те, що водій ОСОБА_1 дійсно здійснив зупинку на пішохідному переході, чим порушив п. 15.9 «г» ПДР України, інспектор роти №3 батальйону УПП в м.Кременчуці лейтенант поліції ОСОБА_4 не порушив процедуру щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, діяв в межах наданих законом повноважень, мав право розглянути вказане адміністративне правопорушення та винести постанову.

Вказана постанова винесена саме за вчинення позивачем адміністративного правопорушення, ознаки якого визначено ч. 1 ст. 9 КУпАП з метою виховання позивача, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Відповідно до п.2 ч.1ст.293 КУпАП, орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень, - залишає постанову без змін, а скаргу або протест без задоволення.

На підставі викладеного, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10,11,76,79,160,161,163 КАС України, ст.ст.256,268,288,293 КУпАП, суд ,-

Постановив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_4, третіх осіб Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС з дня складення в повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч. 4 ст. 167 КАС, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: Маханьков О.В.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 14.11.2017 року.