Справа № 825/1518/17
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2017 року м. Чернігів Справа № 825/1518/17

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Кравченка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби про скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби, в якому просить суд, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 17.10.2017, скасувати наказ Чернігівської митниці Державної фіскальної служби від 16.05.2017 № 242-о «Про застосування дисциплінарного стягнення».

Свої вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваний наказ є таким, що підлягає скасуванню, оскільки обов'язковою передумовою притягнення особи до дисциплінарної відповідальності за вчинення корупційного діяння є рішення суду про скоєння нею корупційного правопорушення або правопорушення, пов'язаного з корупцією, однак судом не застосовано до позивача покарання (у кримінальному провадженні) або не накладено на неї стягнення (у адміністративному провадженні) у вигляді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов'язаними з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник Чернігівської митниці Державної фіскальної служби у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, просив у їх задоволенні відмовити, оскільки Чернігівська митниця Державної фіскальної служби у оскаржуваних правовідносинах діяла у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, його представника та представника Чернігівської митниці Державної фіскальної служби, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню повністю, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що наказом виконуючого обов'язки начальника Чернігівської митниці Державної фіскальної служби від 16.01.2015 № 15-о «Про переведення», ОСОБА_1, державного інспектора митного посту «Сеньківка» Чернігівської митниці Міндоходів переведено на посаду державного інспектора митного посту «Сеньківка» Чернігівської митниці ДФС з 16.01.2015 (а.с.102).

Як вбачається з матеріалів справи, слідчим відділом прокуратури Чернігівської області проведено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000307, розпочатому 25.08.2016 на підставі матеріалів відділу внутрішньої безпеки Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області за фактом вимагання службовими особами Чернігівської митниці Державної фіскальної служби неправомірної вигоди у громадянина Болгарії ОСОБА_5, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України.

У свою чергу, досудовим розслідуванням встановлено, що близько 19 год. 25 хв. 15.12.2016 державний інспектор Чернігівської митниці ДФС ОСОБА_1, перебуваючи під час виконання своїх службових обов'язків на території митного посту «Сеньківка», розташованого за адресою: Чернігівська область, Городнянський район, с. Сеньківка, вул. Дружби, 38, з метою власного незаконного збагачення одержала від громадянина Болгарії ОСОБА_5 неправомірну вигоду у сумі 200 грн. у якості винагороди за прискорення митного оформлення та безперешкодний в'їзд останнім на митну територію України у режимі «транзит» вантажним автомобілем з товаром. Факт одержання неправомірної вигоди ОСОБА_1 повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: заявою громадянина Болгарії ОСОБА_5 про вчинений злочин; протоколом допиту свідка - громадянина Болгарії ОСОБА_5 від 02.10.2016; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 15.12.2016; протоколом обшуку службового приміщення митного посту «Сеньківка» від 15.12.2016; документами проведеного 15.12.2016 ОСОБА_1 митного оформлення вантажу, перевезення якого здійснювалося громадянином Болгарії ОСОБА_5 вантажним автомобілем марки «VOLVO», державний номерний знак НОМЕР_1 (BG); протоколом додаткового допиту свідка - громадянина Болгарії ОСОБА_5 від 16.12.2016; матеріалами проведених у кримінальному провадженні негласних слідчих (розшукових) дій; протоколом огляду вилучених у ОСОБА_1 грошових коштів від 06.02.2017 (а.с.108-123).

28.02.2017 слідчим у кримінальному провадженні - заступником начальника слідчого відділу прокуратури Чернігівської області Шмаровозом В.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження від 25.08.2016 № 0000307, у зв'язку з відсутністю у діях державного інспектора Чернігівської митниці Державної фіскальної служби ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України. При цьому, слідчим у вищевказаній постанові зазначено, що дії ОСОБА_1, пов'язані з одержанням від громадянина Болгарії ОСОБА_5 неправомірної вигоди у сумі 200 грн. формально містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого статтею 368 Кримінального кодексу України, але, зважаючи на незначний розмір одержаною нею неправомірної вигоди, у відповідності до частини 2 статті 11 Кримінального кодексу України ці дії є малозначними і не становлять суспільної небезпеки. Разом з тим, у вищевказаних діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки дисциплінарного проступку та ознаки адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого статтею 172-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення встановлених законом обмежень щодо одержання подарунків) (а.с.100-101).

У свою чергу, 15.03.2017 старшим оперуповноваженим Управління захисту економіки в Чернігівській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України складено протокол АА № 509986 про вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким встановлено порушення ОСОБА_1, передбачених законом обмежень щодо одержання подарунків під час отримання нею грошових коштів у розмірі 200 грн. від громадянина Болгарії ОСОБА_5, чим порушено вимоги частини 1 статті 23 Закону України «Про запобігання корупції» (а.с.124-128).

Постановою Городнянського районного суду Чернігівської області від 07.04.2017 (справа № 732/411/17) встановлено винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення, однак провадження у справі закрито, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.81-83).

Постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 26.05.2017, у зв'язку із наданням судом першої інстанції оцінки діям особи, щодо якої був складений протокол, при обставинах, які виключають провадження у справі, постанову Городнянського районного суду Чернігівської області від 07.04.2017 скасовано та провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за частиною 1 статті 172-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення зарито (закінчення, на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення) (а.с.84,85).

Також, з матеріалів справи вбачається, що 14.03.2017 прокуратурою Чернігівської області на адресу начальника Чернігівської митниці Державної фіскальної служби направлено подання, в порядку частини 3 статті 65 Закону України «Про запобігання корупції», яким вимагалось вирішити питання про призначення та проведення службового розслідування стосовно державного інспектора Чернігівської митниці Державної фіскальної служби ОСОБА_1, з метою виявлення причин та умов, що сприяли невиконанню вимог Закону України «Про запобігання корупції», вжити вичерпних заходів щодо їх усунення та притягнення винних осіб до передбаченої законом відповідальності (а.с.49,50).

На виконання вищевказаного подання, 17.03.2017 начальником Чернігівської митниці Державної фіскальної служби винесено наказ № 146 «Про призначення службового розслідування», у відповідності до якого зобов'язано дисциплінарну комісію провести службове розслідування та здійснити дисциплінарне провадження і подати на розгляд начальнику Чернігівської митниці Державної фіскальної служби пропозиції (подання) до 06.04.2017 (а.с.58).

У подальшому, наказами начальника Чернігівської митниці Державної фіскальної служби від 06.04.2017 № 191 та від 14.04.2017 № 204 до наказу від 17.03.2017 № 146 «Про призначення службового розслідування» вносились зміни у частині строку проведення службового розслідування та подання дисциплінарною комісією начальнику Чернігівської митниці Державної фіскальної служби пропозицій (подань) до 16.04.2017 та до 15.05.2017 відповідно (а.с.60).

За результатами службового розслідування, 13.05.2017 дисциплінарною комісією складено висновок, в якому зазначено, що дії ОСОБА_7 по неправомірному отриманню у подарунок грошових коштів у сумі 200 грн., у відповідності до пункту 4 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу», є дисциплінарним проступком та запропоновано внести на розгляд суб'єкта призначення подання дисциплінарної комісії про застосування до ОСОБА_1, за дії, що шкодять авторитету державної служби, дисциплінарного стягнення у вигляді догани (а.с.63-77).

16.05.2017 начальником Чернігівської митниці Державної фіскальної служби, на підставі подання дисциплінарної комісії Чернігівської митниці Державної фіскальної служби від 13.05.2017 (а.с.78,79), винесено наказ № 242-о «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким ОСОБА_1, державному інспектору митного посту «Сеньківка», за дії , що шкодять авторитету державної служби, оголошено догану (а.с.80).

Вважаючи оскаржуваний наказ таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом охоронюваних законом прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Так, Законом, який визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, є Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону № 889-VIII державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Державний службовець зобов'язаний: дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов'язки; запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби. Державні службовці виконують також інші обов'язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах (частина 1 статті 8 Закону № 889-VII).

У відповідності до приписів статті 64 Закону № 889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом. Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Водночас, підстави для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності регламентовані статтею 65 Закону № 889-VIII.

Так, підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 65 Закону № 889-VIII дисциплінарним проступком, зокрема, є дії, що шкодять авторитету державної служби.

Відповідно до статті 66 Закону № 889-VII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 та 12 частини другої статті 65 цього Закону, суб'єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану (частина 3 статті 66 Закону № 889-VII).

Згідно з частиною 6 статті 66 Закону № 889-VII дисциплінарні стягнення, передбачені пунктами 2-4 частини першої цієї статті, накладаються виключно за пропозицією Комісії, поданням дисциплінарної комісії.

При цьому, статтею 68 Закону № 889-VII встановлено, що дисциплінарні провадження ініціюються суб'єктом призначення, а дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються), зокрема: на державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В»: зауваження - суб'єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб'єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії.

Згідно з частиною 1 статті 69 Закону № 889-VII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Дисциплінарну комісію стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В», утворює керівник державної служби у кожному державному органі (частина 2 статті 69 Закону № 889-VII).

Відповідно до частини 9, 10 статті 66 Закону № 889-VII дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку. Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб'єкта призначення.

У свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, останні містять подання дисциплінарної комісії Чернігівської митниці Державної фіскальної служби з пропозицією притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани за дії, що шкодять авторитету державної служби, а також висновок дисциплінарної комісії про наявність у діях позивача дисциплінарного проступку та підстав для притягнення її до дисциплінарної відповідальності (а.с.63-79).

При цьому, частиною 1 статті 71 Закону № 889-VII передбачено, що з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування.

Відповідно до частин 8,9 статті 71 Закону № 889-VII державний службовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, а також відповідні документи та матеріали щодо обставин, які досліджуються; 2) порушувати клопотання про одержання і залучення до матеріалів нових документів, одержання додаткових пояснень осіб, які причетні до справи; 3) бути присутнім під час виконання відповідних заходів; 4) подавати в установленому порядку скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування. За результатами службового розслідування складається висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, накладення дисциплінарного стягнення на позивача відбулось за результатом проведення службового розслідування.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Закону № 889-VII рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб'єкта призначення.

У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

З системного аналізу вищевказаних норм Закону № 889-VII вбачається, що дисциплінарне стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується уповноваженим органом до працівника, який порушив службову дисципліну, тобто вчинив дисциплінарний проступок.

При цьому, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність протиправної поведінки державного службовця, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених Законом № 889-VIII та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення. Також, необхідно врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника.

Зважаючи на викладені правила, суд вважає, що наказ про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності повинен бути обґрунтованим - містити чітке формулювання суті вчиненого порушення, наявність вини в діях чи бездіяльності працівника, шкідливі наслідки та причинний зв'язок між ними і поведінкою правопорушника, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.

У свою чергу, принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень означає, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, пункт 36, від 01.07.2003, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 27.09.2010 по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Водночас, досліджуючи обґрунтованість прийнятого відповідачем наказу про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, як встановлено судом вище, підставою для прийняття оскаржуваного наказу став висновок дисциплінарної комісії Чернігівської митниці Державної фіскальної служби від 13.05.2017, в якому зазначено, що дії ОСОБА_7 по неправомірному отриманню у подарунок грошових коштів у сумі 200 грн., у відповідності до пункту 4 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу», є дисциплінарним проступком та запропоновано внести на розгляд суб'єкта призначення подання дисциплінарної комісії про застосування до ОСОБА_1, за дії, що шкодять авторитету державної служби, дисциплінарного стягнення у вигляді догани (а.с.63-77).

У свою чергу, підставою для прийняття дисциплінарною комісією вищевказаного висновку стала, зокрема, постанова слідчого у кримінальному провадженні - заступника начальника слідчого відділу прокуратури Чернігівської області Шмаровоза В.В. від 28.02.2017 про закриття кримінального провадження від 25.08.2016 № 0000307, у зв'язку з відсутністю у діях державного інспектора Чернігівської митниці Державної фіскальної служби ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України.

При цьому, слідчим у вищевказаній постанові було зазначено, що дії ОСОБА_1, пов'язані з одержанням від громадянина Болгарії ОСОБА_5 неправомірної вигоди у сумі 200 грн., формально містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого статтею 368 Кримінального кодексу України, але, зважаючи на незначний розмір одержаної нею неправомірної вигоди, у відповідності до частини 2 статті 11 Кримінального кодексу України, ці дії є малозначними і не становлять суспільної небезпеки. (а.с.100-101).

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що, закриття кримінального провадження свідчить про відсутність підстав для притягнення особи до кримінальної відповідальності, однак не може свідчити про відсутність обставин щодо вчинення дій, за які передбачена дисциплінарна відповідальність.

Також, вищевказаним висновком враховано, і той факт, що станом на день його складання постанова Городнянського районного суду Чернігівської області від 07.04.2017 (справа № 732/411/17), якою встановлено винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення, однак провадження у справі закрито, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, не набрала законної сили.

У свою чергу, дисциплінарною комісією встановлено, що дії ОСОБА_1 по неправомірному отриманню у подарунок грошових коштів у сумі 200 грн. набули негативного розголосу, в тому числі в засобах масової інформації, що шкодить авторитету державної служби України, негативно впливає на імідж Державної фіскальної служби України та всіх її посадових осіб, які здійснюють митний контроль та митне оформлення, перед громадянами іноземних держав, зокрема, в особі громадянина Болгарії ОСОБА_5.

Встановивши вищевикладені обставини, суд вважає, що комісією правомірно, у відповідності до частини 2 статті 65 Закону № 889-VII, якою передбачено, що особа, яка вчинила корупційне правопорушення або правопорушення, пов'язане з корупцією, однак судом не застосовано до неї покарання або не накладено на неї стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов'язаними з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або такою, що прирівнюється до цієї діяльності, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку, запропоновано внести на розгляд суб'єкта призначення подання дисциплінарної комісії про застосування до ОСОБА_1, за дії, що шкодять авторитету державної служби, дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Отже, ОСОБА_1 було притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності за дії, що шкодять авторитету державної служби, а не до дисциплінарної відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення.

Таким чином, при визначенні позивачу дисциплінарного стягнення відповідачем було враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно позивачем, попередня поведінка позивача, а також шкоду завдану авторитету державної служби України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що наказ Чернігівської митниці Державної фіскальної служби від 16.05.2017 № 242-о «Про застосування дисциплінарного стягнення» є обґрунтованим, прийнятим у відповідності до положень статті 77 Закону № 889-VII, що, у свою чергу, виключає правові підстави для його скасування і задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачає частина 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) «Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...».

Вирішуючи питання стосовно застосування частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України» (Заява № 22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 та частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.В. Падій