Справа № 804/6473/17
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2017 р. Справа № 804/6473/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Правове підприємство «Кодекс Безпеки», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги, на стороні позивача: Нікопольська обєднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про стягнення заборгованості, -
06.10.2017 року Головне управління ДФС у Дніпропетровській області (далі ГУ ДФС у Дніпропетровській області, позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Правове підприємство «Кодекс Безпеки» (далі ТОВ «Правове підприємство «Кодекс Безпеки», відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги, на стороні позивача: Нікопольська обєднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просить:
Представники сторін у судове засідання не звились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи те, що сторони у судове засідання не зявились, справу призначено до розгляду у письмовому провадженні на підставі наявних в справі доказів, за відсутності сторін.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Правове підприємство «Кодекс Безпеки» зареєстровано 12.11.2012 року, про що вчинено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про проведення державної реєстрації, ідентифікаційний код 38474720.
Відповідач є платником податків та перебуває на обліку в Нікопольській обєднаній ДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області з 12.11.2012 року.
Відповідно до наданої позивачем довідки про стан розрахунку з бюджетом за Товариством з обмеженою відповідальністю «Правове підприємство «Кодекс Безпеки» рахується заборгованість у загальному розмірі 32 825,74 грн., з яких:
- 21 855, 65 грн. по єдиному податку з юридичних осіб;
- 10 970,09 грн. по податку на додану вартість.
З матеріалами справи видно, що заборгованість по податку на додану вартість у розмірі 8 810,00 грн. утворилась за рахунок несплати самостійно здекларованих зобовязань у встановлені терміни згідно податкової декларації з податку на додану вартість № НОМЕР_1 від 19.11.2014 року.
Також, податковим органом проведено камеральну перевірку податкової звітності із податку на додану вартість за листопад 2014 року ТОВ «Правове підприємство «Кодекс Безпеки», за результатами якої складено акт від 19.01.2015 року № 170/1501/38474720 та встановлено неподання податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року.
За результатами акта перевірки податковим органом сформовано податкове повідомлення-рішення від 04.03.2015 року № НОМЕР_2 на загальну суму 170,00 грн.
Крім того, податковим органом проведено камеральну перевірку податкової звітності із податку на додану вартість за грудень 2014 року та січень 2015 року, за результатами якої складено акт від 04.03.2015 року № 729/151/38474720 та встановлено неподання податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року та січень 2015 року.
За результатами акта перевірки податковим органом сформовано податкове повідомлення-рішення від 24.03.2015 року № НОМЕР_3 на загальну суму 2040,00 грн.
Матеріалами справи підтверджено направлення відповідачу податкових повідомлень-рішень від 04.03.2015 року № НОМЕР_2 та від 24.03.2015 року № НОМЕР_3, проте конверт з вмістом вказаного поштового відправлення повернувся відправнику з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».
Як встановлено матеріалами справи, заборгованість по єдиному податку з юридичних осіб у розмірі 39 256,92 грн. утворилась за рахунок несплати у встановлені законодавством строки узгоджених грошових зобовязань, нарахованих по податковій декларації платника єдиного податку від 08.11.2014 року № НОМЕР_4.
Також, податковим органом проведено камеральну перевірку декларації платника єдиного податку за І півріччя 2014 року від 27.07.2014 року № НОМЕР_5, за результатами якої складено акт від 14.01.2015 року № 59/153/38474720 та встановлено несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобовязання по строку сплати 19.08.2014 року.
За результатами акта перевірки податковим органом сформовані податкові повідомлення-рішення від 21.01.2015 року № 000181502 на загальну суму 1349,06 грн. та від 21.01.2015 року № 000171502 на загальну суму 589,20 грн., які вручені особисто директору підприємства 21.01.2015 року.
На виконання положень ст.59 Податкового кодексу України відповідачу виставлена податкова вимога № 6126-25 від 02.12.2014 року на суму 19 917,39 грн., яка вручена нарочно представнику відповідача.
На момент вирішення спору в суді доказів сплати суми заборгованості надано не було.
Згідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту ПК України).
Пунктом 16.1 статті 16 ПК України передбачено, що платник податків зобовязаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно до п.п. 36.1 - 36.3 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Згідно п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобовязання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.
Згідно з п. 46. 1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді (п. 49.2 ст. 49 ПК України).
Підпунктом 49.18.1 пункту 49.18. статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
За положеннями ст. 202 Податкового кодексу України звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал.
Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення.
Згідно з п. п. 58.2, 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу.
У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Згідно з п. 14.1.175 ст.14 Податкового кодексу України податковим боргом вважається сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Пунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
За правилами, визначеними п. 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі, якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Згідно з положенням п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.
Відповідно до п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Згідно з п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 162 КАС України, суд в порядку адміністративного судочинства може прийняти постанову про стягнення з відповідача коштів.
Оцінюючи усі докази, досліджені судом у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Матеріалами справи встановлено, що відповідач не своєчасно звітує, а також порушує строки сплати грошового зобовязання з податку на додану вартість та з єдиного податку з юридичних осіб. Задекларована сума зобовязання по ПДВ та єдиному податку з юридичних осіб зменшена за рахунок часткової сплати та становить 8 760,09 грн. та 19 917,39 грн. відповідно.
Проте, по строку оплати задекларовані зобовязання залишаються не погашеними.
Отже, сума задекларованого зобовязання по єдиному податку за І півріччя 2014 року у загальному розмірі 19 917,39 грн. та сума заборгованості з податку на додану вартість у розмірі 8 760,09 грн. набули статусу податкового боргу.
Матеріалами справи підтверджено направлення відповідачу податкових повідомлень-рішень від 04.03.2015 року № НОМЕР_2, від 24.03.2015 року № НОМЕР_3, від 21.01.2015 року № 000181502 та від 21.01.2015 року № 000171502.
Докази їх оскарження в адміністративному та/або судовому порядку відсутні.
На виконання вищенаведених положень норм чинного законодавства, Нікопольською обєднаною ДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області сформовано та направлено відповідачу вимогу про сплату боргу від 02.12.2014 року № 6126-25 на суму 19 917,39 грн., що підтверджується матеріалами справи.
Отже, сума податкової заборгованості, що заявлена у позові до стягнення, є саме податковим боргом відповідача.
Позивачем здійснено всіх передбачені чинним податковим законодавством дії, що передують звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу.
Враховуючи викладене, а також відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача щодо наявності боргу та відповідних проплат (в тому числі часткових), суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 94, 158-163 КАС України, суд, -
Адміністративний позов Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Правове підприємство «Кодекс Безпеки», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги, на стороні позивача: Нікопольська обєднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про стягнення заборгованості - задовольнити.
Постанова набирає законної сили в порядку ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1