Справа № 754/4440/17
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 754/4440/17 Головуючий у 1-й інстанції: Клочко І.В. Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

08 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі Кривді В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у відповідності до положень ст. 41 КАС України без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року у справі за її позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного УПФУ в м. Києві про визнання неправомірними дій про відмову в перерахунку розміру пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачка подала апеляційну скаргу про скасування вказаної постанови та прийняття нової про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норми матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному УПФУ в м. Києві та отримує пенсію у відповідності до Закону України «Про державну службу» у розмірі 83 % суми заробітної плати.

27.02.2017 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про перерахунок призначеної їй пенсії, у зв'язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» від 06.04.2016 року №292 та постанови Кабінету Міністрів України «Питання оплати праці працівників державних органів» від 18.01.2016 року №15, надавши довідку про складові заробітної плати №790/06/9-17 від 23.03.2017 року та довідку про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи), видані Київським обласним центром зайнятості.

Листом №3974/09/Б-390 від 07.03.2017 року відповідачем було відмовлено позивачці у задоволені такої заяви, оскільки з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до ЗУ «Про державну службу» та з 01.05.2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, яким не передбачено перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям. Крім того, повідомлено останню про те, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» №865, до заробітку для обчислення пенсії включаються відповідно до ЗУ «Про державну службу»: посадовий оклад, доплата за ранг, надбавка за вислугу років на державній службі та інших надбавок і премій», а тому правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача немає підстав.

Вказані обставини стали підставою звернення позивачки до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що дії відповідача щодо відмови ОСОБА_2 у задоволені заяви про перерахунок пенсії є правомірними.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Що стосується позовних вимог щодо перерахунку пенсії у разі збільшення розмірів заробітної плати працюючим державним службовцям колегія суддів зазначає слідуюче.

Згідно статті 37-1 Закону № 3723-XII (у редакції, на час призначення позивачу пенсії), було встановлено, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Разом з тим, Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", який набув чинності 01 січня 2015 року, положення ст. 371 Закону України "Про державну службу" викладені у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям був визначений у п.п. 4, 5 постанови КМ України від 31 травня 2000 року № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії". Вказані норми права передбачали, що перерахунок пенсії здійснюється у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Однак, постановою КМ України від 09 грудня 2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" норми і положення, які встановлювали порядок і умови перерахунку пенсії були виключені.

З 01 травня 2016 року набув чинності новий Закон України "Про державну службу" № 889-VIII, згідно ст. 90 якого пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до пп. 1 п. 2 розділу ХІ вказаного Закону 889-VIII Закон України "Про державну службу" 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п.п. 10 і 12 цього розділу, був визнаний таким, що втратив чинність.

У свою чергу, Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

З огляду на те, що ОСОБА_2 звернулася до УПФУ із заявою про перерахунок пенсії лише 27.02.2017 року (тобто, спірні правовідносини виникли після набуття чинності новим Законом України "Про державну службу" № 889-VIII), колегія суддів вважає, що підстав для задоволення позову в цій частині - відсутні.

Доводи апелянтки щодо необхідності при вирішенні питання про наявність у особи права на перерахунок раніш призначеної пенсії, застосовувати положення Закону, які діяли на момент призначення пенсії, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки «право на призначення пенсії» та «право на перерахунок пенсії» не є тотожними за юридичним змістом і підстави для їх виникнення є різними. Оскільки такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям, на момент звернення позивачки до УПФУ, не існувало, то відповідач обґрунтовано вказав на відсутність у позивача права на перерахунок пенсії.

Крім того, посилання апелянтки на звуження соціально-правових гарантій відповідних категорій осіб, які отримують пенсію державного службовця, в даному випадку не має місця з огляду на наступне.

За своєю правовою природою право на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівників за відповідною посадою є разовою формою підвищення грошової винагороди (пенсії) особам, які звільнені зі служби на пенсію. Вона може бути здійснена з метою забезпечення відповідності розміру пенсії особи порівняно із заробітною платою працюючих на відповідних посадах осіб, з метою стимулювання до довгострокового виконання особами професійних обов'язків до виходу на пенсію. В свою чергу, право на перерахунок пенсії не належить до таких соціально-правових гарантій державних службовців, як заробітна плата, спеціальні умови праці, пенсія, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення та не має постійного характеру, безпосередньо не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю та виникає лише після звільнення на пенсію.

У рішенні від 26.12.2011 №20-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Таким чином, виключення законодавцем статті, що передбачала право на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних державних службовців не може бути розцінено як звуження соціально-правових гарантій, порушення принципу передбачуваності Закону, та відповідно не створює обов'язку держави для здійснення перерахунку пенсії без правових на те підстав.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Такий правовий підхід Європейським судом з прав людини застосований й в рішеннях від 09.10.1979 р. у справі «Ейрі проти Ірландії» та від 12.10.2004 р. у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії», в якому Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

Враховуючи вищевикладені обставини та докази у їх сукупності, відповідно до вимог ст. 86 КАС України, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ і Постанови № 865 у редакціях, чинних на момент призначення їй пенсії.

Що стосується вимог про перерахунку пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації, колегія суддів звертає увагу на таке.

Статтею 2 ЗУ «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до пп. 2.3.3 п. 2.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року №5, матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім, або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом), є складовою фонду основної заробітної плати, як інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Отже, матеріальна допомога входила до системи оплати праці держслужбовця.

Крім того, статтею 66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Згідно ч.1 ст. 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які, відповідно до ЗУ «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Виходячи зі змісту наведених правових норм, колегія суддів приходить до висновку, що суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема матеріальна допомога та одноразова грошова допомога при звільненні, включаються до складу заробітної плати військовослужбовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 04.03.2014 року по справі №21-3а14.

Однак, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 не було надано відповідачу належної форми довідку про складові заробітної плати станом на момент подання заяви про перерахунок пенсії, а замість того, надано довідки станом на момент звільнення позивача із займаної посади, тобто на 2000 рік (а.с. 13-14).

Крім того, відповідно до вимог адміністративного позову, позивачка просить зобов'язати відповідача одночасно здійснити перерахунок пенсії з урахуванням зовсім різних підстав, а саме у зв'язку з підвищенням розмірів заробітної плати працюючим державним службовцям, а також з урахуванням сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати.

Таким чином, позивачка дійсно має право на здійснення перерахунку пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати, однак, нею було обрано неправильний спосіб захисту своїх прав.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що у відповідача на момент звернення ОСОБА_2 із заявою про перерахунок пенсії були відсутні правові підстави для його здійснення, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про дотримання відповідачем вимог ч.2 ст. 19 Конституції України, виконання ним обов'язку щодо доказування та відсутність у його діях ознак неправомірності.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 41, 196, 198, 200, 205 та 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий І.В. Саприкіна

Судді О.В. Карпушова

А.Ю. Кучма