Справа № 824/460/17-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2017 р. м. Чернівці Справа № 824/460/17-а

12 год. 35 хв.

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брезіної Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Якимець Х.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області про визнання незаконним та скасування рішення, поновлення на роботі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким: визнати незаконним і скасувати наказ №247 від 25.05.2017 р. "Про покарання", наказ від 01.06.2017 р. №88 о/с "По особовому складу"; поновити ОСОБА_1 на посаді помічника слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи слідчого управління ГУНП в Чернівецькій області; стягнути неотриману 50% премію в розмірі 3204,36 грн та середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до наказу Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області від 01.06.2017 р. №88 о/с позивача звільнено зі служби в поліції у звязку із реалізацією наказу відповідача «Про покарання» від 25.05.2017 р. №247. Однак позивач вважає наказ відповідача №247 від 25.05.2017 р. "Про покарання" та наказ від 01.06.2017 р. №88 о/с "По особовому складу" про застосування до нього дисциплінарного стягнення, позбавлення премії і звільнення зі служби в поліції незаконними та такими, що підлягають скасуванню. Позивач стверджує, що у відповідача були відсутні підстави для прийняття оскаржуваних рішень, оскільки у ОСОБА_1 відсутні дисциплінарні проступки протягом останнього року та у звязку із невчиненням жодних протиправних дій, які були б підставою для такого звільнення.

Позивач зазначає, що відповідачем прийнято рішення про його звільнення зі служби в поліції на підставі показів його колишньої співмешканки ОСОБА_6, з якою позивач проживав без реєстрації шлюбу і внаслідок тривалих неприязних стосунків та виникаючих конфліктів розійшовся та її теперішнього співмешканця ОСОБА_7, який також перебуває у неприязних стосунках з позивачем.

ОСОБА_1 зазначає, що Головне управління Національної поліції України в Чернівецькій області без повного, всебічного та обєктивного зясування всіх істотних обставин у їх сукупності прийняло незаконні рішення про звільнення позивача.

Крім того, позивач зазначив, що не отримав копію витягу з наказу про його покарання та був позбавлений можливості скористатись своїми правами під час проведення службового розслідування, що призвело до прийняття відповідачем наказу про звільнення.

На підставі зазначеного позивач вказує, що внаслідок прийняття відповідачем незаконного рішення про його звільнення він був позбавлений заробітної плати та премії за травень 2017 р. в розмірі 50%, а відтак вказані суми підлягають відшкодуванню.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд задовольнити їх.

Представники відповідача в судовому засіданні не погоджуючись із позовними вимогами надали суду письмові заперечення в яких зазначається, що за результатами проведеного службового розслідування щодо позивача було прийнято наказ від 25.05.2017 р. №247 «Про покарання». У звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, відповідачем прийнято наказ від 01.06.2017 р. №88 о/с "По особовому складу" про звільнення позивача зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію».

Представники Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області в судовому засіданні зазначили, що підставою для звільнення позивача став факт застосування останнім спеціального засобу захисту поліцейського сльозогінного газу відносно громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що є грубим порушенням вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Таким чином, відповідач стверджує, що позивача звільнено зі служби в поліції у відповідності до чинного законодавства.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

01.03.2017 р. сержанта поліції ОСОБА_1 призначено на посаду помічника слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоровя особи слідчого управління ГУНП в Чернівецькій області відповідно до наказу №33 від 01.03.2017 року. (а.с. 11).

Згідно довідки Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області від 12.06.2017 р. №2831/123/12/02-2017 ОСОБА_1 за час служби в поліції до дисциплінарної відповідальності не притягався та заохочувався 2 рази. (а.с. 13).

На підставі звернення громадянина ОСОБА_7 щодо неправомірних дій помічника слідчого відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області сержанта поліції ОСОБА_1 відповідачем розпочато службове розслідування, матеріали якої додані до матеріалів адміністративної справи. (а.с. 33-59).

За результатами проведеного службового розслідування Головним управління Національної поліції України в Чернівецькій області встановлено, що 07.05.2017 р. ОСОБА_1, будучи працівником поліції та усвідомлюючи те, що безпідставне застосування спеціальних засобів (до яких відноситься і сльозогінний газ) категорично заборонено, а також те, що у ОСОБА_6 астма, застосував спеціальний засіб (сльозогінний газ), розпилив його в салон автомобіля марки «Кіа», д.н.з. ОАС 428 (іноземна реєстрація), в якому знаходився ОСОБА_7 та ОСОБА_6, в результаті чого у останньої було діагностовано: катаральний коньюктивіт; значне утруднення дихання з вираженими ознакам бронхоспазми та алергічний шок. В ході службового розслідування ОСОБА_1 вів себе не щиро, даючи неправдиві покази, а викладена у його поясненні виправдувальна інформація та заперечення стосовно вчинення інкримінованих йому діянь, підлягає критичній оцінці, так як свідчить про бажання порушника уникнути відповідальності. Вона спростовується поясненнями ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, обєктивність яких не викликає сумніву при розслідуванні. Своєї вини ОСОБА_1 у скоєному не визнавав, натомість намагався ввести в оману посадових осіб, які проводять перевірку, умисно надаючи неправдиві виправдовувальні пояснення, що у своїй сукупності свідчать про низькі морально ділові якості, є грубим порушенням законності, обовязків поліцейського та Дисциплінарного статуту. (а.с. 35-41).

Крім того, відповідачем подано до суду матеріали службового розслідування №166-2017 по звернення громадянина ОСОБА_7 щодо можливих неправомірних, на його думку, дій помічника слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоровя особи слідчого управління ГУНП в Чернівецькій області сержанта поліції ОСОБА_1, де містяться письмові пояснення ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 (а.с. 33-59).

Матеріали службового розслідування №166-2017 містять також висновок начальника СПД Шевченківського відділення поліції Чернівецького відділу поліції ГУНП від 15.05.2017 р. за результатами розгляду матеріалів ЖЕО №9275, з якого вбачається, що під час проведення службового розслідування ОСОБА_6 15.05.2017 р., через 8 днів після застосування відносно неї сльозогінного газу, пропонувалось проходження медичного огляду. Однак, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_6 не вважала за необхідне проходити вкзаний медичного огляд. (а.с. 53).

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області від 25.05.2017 р. №247 за порушення службової дисципліни, помічника слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоровя особи слідчого управління ГУНП в Чернівецькій області сержанта поліції ОСОБА_1 вирішено звільнити зі служби в поліції та позбавлено премії за травень 2017 року. (а.с. 14-15).

01.06.2017 р. Головне управління Національної поліції України в Чернівецькій області прийняло наказ №88 о/с про звільнення сержанта поліції ОСОБА_1 помічника слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоровя особи слідчого управління ГУНП в Чернівецькій області з 01.06.2017 року. (а.с. 10).

В судовому засіданні були допитані у якості свідків наступні особи: ОСОБА_6 колишня співмешканка ОСОБА_1; ОСОБА_7 товариш (хлопець) ОСОБА_6; ОСОБА_10 - товариш ОСОБА_1, помічник чергового Шевченківського відділу поліції Чернівецького відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області; ОСОБА_11 вітчим ОСОБА_7, який працює лікарем у приватній клініці; ОСОБА_5 працює на посаді чергового Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області, колишній начальник позивача.

ОСОБА_6 зазначила, що 07.05.2017 р. разом з ОСОБА_7, з яким вона зустрічалась, підїхали на його автомобілі до місця проживання ОСОБА_6, в той час, коли до вказаного автомобіля підійшов її колишній співмешканець ОСОБА_1 і у відчинене вікно автомобіля розпилив сльозогінний газ та пішов у невідомому напрямку. Після цього, самопочуття ОСОБА_6 погіршилось і вона почала задихатись, оскільки хворіє на астму. Після цього, ОСОБА_7 зателефонував до подруги ОСОБА_6, яка в той час знаходилась у її квартирі. Взявши необхідні ліки, подруга свідка - ОСОБА_8 вийшла до ОСОБА_6 та надала медичну допомогу. В подальшому ОСОБА_7 викликав працівників поліції та повідомив про дану подію, після приїзду якої, у вказаних осіб були відібрані пояснення. Після цього, ОСОБА_7 відвіз ОСОБА_6 до свого вітчима для надання медичної допомоги, оскільки він лікар. ОСОБА_6 також повідомила, що після розриву стосунків з позивачем, останній постійно переслідує її з ОСОБА_7, телефонує та погрожує. Додатково свідок повідомила, що розпилення сльозогінного газу призвело до тривалого лікування, оскільки ОСОБА_6 схильна до алергічних хвороб та хворіє астмою. Лікарських довідок та інших доказів підтверджуючих погіршення стану здоровя у травні 2017 року у свідка не має, оскільки першу медичну допомогу під час виникнення конфлікту їй надав ОСОБА_11 вітчим гр. ОСОБА_7 Свідку ставилось питання про те, чому вона 15.05.2017 р. відмовилась проходити медичний огляд. На вказане питання ОСОБА_6 повідомила, що 15.05.2017 р. до її квартири прийшли особи, вдягнені в цивільний одяг і запропонували підписати документи щодо відмови від проходження медичного огляду. Свідок зазначила, що так як ОСОБА_1 застосовано сльозогінний газ 07.05.2017 року, то 15.05.2017 р. вона вже не вважала за необхідне проходити медичний огляд.

ОСОБА_7 повідомив суд, що дійсно 07.05.2017 р. перебував з ОСОБА_6 у автомобілі біля її будинку та вказав, що вікно автомобіля було привідкрите. Близько 22:00 год. до їх автомобіля підійшов колишній співмешканець ОСОБА_6, який розпилив сльозогінний газ у відкрите вікно автомобіля та пішов у невідомому напрямку. Після цього у ОСОБА_6 погіршилось самопочуття і ОСОБА_7 зателефонував подрузі свідка, яка в той час знаходилась у квартирі ОСОБА_6, щоб остання надала медичну допомогу, а пізніше відвіз до дому до свого вітчима ОСОБА_11 Свідок також зазначив, що ОСОБА_1 після розірвання стосунків з ОСОБА_6 постійно переслідував їх, телефонував та погрожував з вимогою припинити стосунки.

ОСОБА_10, який був присутній під час конфлікту ввечері 07.05.2017 р., зазначив, що того вечора вони зустрілись з позивачем близько 20:00 год, після чого, близько 21:00 год вони проходили по пров. Ентузіастів у м. Чернівцях, де позивач сказав, що йому потрібно підійти до припаркованого автомобіля. Після цього, ОСОБА_10 продовжив свій рух, в той час, як між ОСОБА_1 та особами, які сиділи в автомобілі, відбувся конфлікт. Свідок зазначив, що не бачив чи розпилював позивач сльозогінний газ, оскільки знаходився надто далеко та поступово рухався в іншому напрямку. Після декількох хвилин ОСОБА_1 наздогнав ОСОБА_10 і вони покинули місце конфлікту.

ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, з позивачем перебуває в добрих стосунках, періодично спілкується та іноді зустрічається в місті. Зазначив, що 07.05.2017 р., під час конфлікту між позивачем та гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_7, його не було поряд, однак того дня вони бачились та спілкувались, але коли саме, в день чи в ночі, він не памятає. Біля будинку ОСОБА_6 востаннє був в лютому - березні 2017 р. під час допомоги у переїзді позивача. ОСОБА_5 зазначив, що 07.05.2017 р. ОСОБА_6 особисто не телефонував та СМС повідомлення не надсилав, однак припускає, що з його телефоном могли користуватись інші особи.

ОСОБА_11 зазначив, що був свідком того, як ОСОБА_7 розмовляв із ОСОБА_1, ОСОБА_1 неодноразово телефонував його пасинку та під час телефонної розмови погрожував і вимагав припинити стосунки з ОСОБА_6 Свідок також зазначив, що 07.05.2017 р. близько 22:00 год йому зателефонував ОСОБА_7 та повідомив про напад ОСОБА_1, внаслідок чого у ОСОБА_6 погіршувався стан здоровя. У звязку з цим, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 приїхали додому до ОСОБА_11, де він надав їй медичну допомогу, оскільки працює лікарем у приватній клініці. Свідок зазначив, що ОСОБА_7 повідомив йому про те, що саме позивач застосував сльозогінний газ того вечора та розпилив його в автомобілі, де перебували ОСОБА_7 та ОСОБА_6

До вказаних правовідносин суд застосовує положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Згідно положень ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто, протягом розумного строку.

Суд зобовязаний перевірити дотримання вказаних критеріїв субєктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно статті 3 Закону України "Про Національну поліцію" у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_7 України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної ОСОБА_7 України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ст.17 Закону України Про Національну поліцію поліцейським є громадянин України, який склав присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.18 Закону України Про Національну поліцію поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Пунктом 2 ч.1 ст. 18 Закону України Про Національну поліцію встановлено, що поліцейський зобов'язаний професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону України Про Національну поліцію поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Частиною 2 ст. 19 Закону України Про Національну поліцію встановлено підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Суд звертає увагу, що згідно з ст. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Відповідно до ст. 1 Закону України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України службова дисципліна - це дотримання особами рядового та начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 2 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарний проступок це невиконання чи неналежне виконання особою рядового та начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України встановлено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, в тому числі, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Відповідно до ст. 12 Закону України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України звільнення зі служби є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення.

Статтею 14 Закону України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України встановлено порядок накладення дисциплінарного стягнення. Так, відповідно до положень зазначеної статті з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації, тощо.

Згідно наведених вище правових норм ч.1 ст.19 Закону України Про Національну поліцію України, ст.1, ст.2 Закону України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України дисциплінарна відповідальність виникає за цими нормами у осіб, що мають статус поліцейського (ст.17 Закону) та вчинили під час проходження служби в поліції порушення службової дисципліни.

Як вбачається з матеріалів справи підставою для звільнення позивача зі служби став наказ від 01.06.2017 р. №88 о/с, згідно якого позивач був звільнений за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) на підставі наказу №247 від 25.05.2017 р. Головного управління Національної поліції України.

Для прийняття наказу №247 від 25.05.2017 р. Головного управління Національної поліції України передувало службове розслідування, зокрема відносно дій сержанта поліції ОСОБА_1 - помічника слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоровя особи слідчого управління ГУНП в Чернівецькій області.

Згідно висновку службового розслідування та матеріалами службового розслідування, досліджених в судовому засіданні, підтверджено, що 07.05.2017 р. ОСОБА_1, будучи працівником поліції та усвідомлюючи те, що безпідставне застосування спеціальних засобів (до яких відноситься і сльозогінний газ) категорично заборонено, застосував спеціальний засіб (сльозогінний газ), розпилив його в салоні автомобіля марки «Кіа», д.н.з. ОАС 428 (іноземна реєстрація), в якому перебували громадяни ОСОБА_7 та ОСОБА_6, з якою позивач раніше проживав разом.

Вказані дії позивача призвели до погіршення стану здоровя ОСОБА_6, оскільки остання хворіє на астму та має схильність до алергічних хвороб. Вказаний факт було підтверджено в судовому засіданні показами, допитаних в судовому засідання як свідків, ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_11 вітчима ОСОБА_7, який працює лікарем в приватній клініці та надавав медичну допомогу ОСОБА_6 після виникнення конфлікту.

Крім того, в матеріалах службового розслідування містяться пояснення ОСОБА_8, яка після конфлікту надала ОСОБА_6 медикаменти призначенні для лікування астми та яка зазначила, про почервоніле обличчя ОСОБА_6, сльозоточивість та задуху, що є наслідком застосування сльозогінного газу.

В судовому засіданні також був допитаний у якості свідка ОСОБА_5 працівник Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області, колишній начальник позивача, який зазначив, що не був учасником конфлікту між позивачем, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Однак, в судовому засіданні свідок повідомив свій мобільний номер телефону, з якого, як встановлено судом на підставі деталізованого рахунку ОСОБА_6 на мобільний номер телефону останньої, 07.05.2017 р. відправлено 2 СМС - повідомлення об 21:52 та об 22:10 годині. Свідок не зміг пояснити вказаний факт та намагався запевнити суд, що його мобільним телефоном того вечора могли користуватись інші особи.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_10, який є товаришем позивача, підтвердив, що був присутній під час конфлікту 07.05.2017 р. та зазначив, що став свідком того, як позивач дійсно підходив до припаркованого автомобіля по пров. Ентузіастів у м. Чернівцях. Вказав, що між ОСОБА_1 та особами, які сиділи в автомобілі, відбувся конфлікт, однак не бачив чи розпилював позивач сльозогінний газ, оскільки знаходився надто далеко та поступово рухався в іншому напрямку. В письмових поясненнях, які відбирались в ході службового розслідування, ОСОБА_10 також зазначив, що наступного дня, 08.05.2017 р., позивач телефонував до нього зранку та цікавився, чи не надходило на адресу Шевченківського відділення поліції Чернівецького відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області, де працює свідок, заяв від ОСОБА_6 про застосування ОСОБА_1 сльозогінного газу.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону України Про Національну поліцію спеціальні засоби як поліцейські заходи примусу - це сукупність пристроїв, приладів і предметів, спеціально виготовлених, конструктивно призначених і технічно придатних для захисту людей від ураження різними предметами (у тому числі від зброї), тимчасового (відворотного) ураження людини (правопорушника, супротивника), пригнічення чи обмеження волі людини (психологічної чи фізичної) шляхом здійснення впливу на неї чи предмети, що її оточують, з чітким регулюванням підстав і правил застосування таких засобів та службових тварин.

Згідно з п. 4 ч. 4 ст. 42 Закону України Про Національну поліцію для виконання своїх повноважень поліцейські можуть використовувати такі спеціальні засоби, зокрема, засоби, споряджені речовинами сльозогінної та дратівної дії.

Частиною 5 ст. 42 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліцейський за жодних обставин не може застосовувати заходи примусу, не визначені цим Законом.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 45 Закону України Про Національну поліцію поліцейський для забезпечення публічної безпеки і порядку застосовує спеціальні засоби, визначені цим Законом. Засоби, споряджені речовинами сльозогінної та дратівної дії, застосовуються для:

а) відбиття нападу на поліцейського, іншу особу та/або об'єкт, що перебуває під охороною;

б) припинення групового порушення громадського порядку чи масових заворушень.

На підставі досліджених в судовому засіданні матеріалів справи суд робить висновок, що позивач, будучи працівником поліції, 07.05.2017 р. без законних підстав не в інтересах служби застосував спеціальний засіб захисту (сльозогінний газ) відносно гр. ОСОБА_7 та гр. ОСОБА_6

Таким чином, підстави та умови звільнення ОСОБА_1 підтверджені матеріалами службового розслідування та показами свідків, а відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази і доказування - один із найважливіших інститутів адміністративного процесуального права. Адже саме за допомогою доказів суд з'ясовує дійсні правовідносини сторін, обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до коментованої статті 69 КАС України докази - це відомості про факти, що цікавлять суд, на підставі яких він встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи.

Доказові факти - це ті обставини, які були встановлені судом в процесуальному порядку, і можуть використовуватися як докази про наявність фактів.

Носіями їх або, інакше, джерелами доказів (засобами доказування) є люди, які спостерігали факти, які цікавлять суд, і тому мають відомості про них, і речі, що зберегли на собі сліди певного впливу або самі є слідами подій, що цікавлять суд.

Процесуальне призначення доказів - встановлення наявності або відсутності обставин, що мають значення для справи.

Суд вважає безпідставними заперечення позивача проти допустимості та належності показів свідків з мотивів їх зацікавленості та перерубування у родинних стосунках, оскільки суду не надано відповідних підтверджень вказаного. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не перебувають у шлюбі, свідок ОСОБА_11 являється вітчимом ОСОБА_7, а не батьком. ОСОБА_13 працює лікарем, а тому, ставити під сумнів можливість надання ним допомоги 07.05.2017 р. ОСОБА_6 внаслідок застосованого сльозогінного газу у суду не має підстав.

Крім того, суд звертає увагу, що представником позивача під час судового розгляду заявлялось клопотання про проведення судово-медичної експертизи. Однак, ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.10.2017 р. відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача. Зокрема, судом зроблено висновок про безпідставність заявленого клопотання, оскільки подія, яка призвела до погіршення стану здоровя ОСОБА_6, відбулась 07.05.2017 р., тобто понад 5 місяців тому, що виключає можливість встановити причини погіршення здоровя ОСОБА_6, а відтак доцільність та результативність проведення вказаної експертизи суд вважає необґрунтованою.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем дотримано порядок проведення службового розслідування та звільнено позивача зі служби відповідно до вимог чинного законодавства, а відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ч.2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку із тим, що відповідних клопотань від відповідача не було, відповідач не поніс такі витрати, судом не вирішується питання щодо присудження судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Відмовити у задоволенні адміністративного позову.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Т.М. Брезіна

Постанова в повному обсязі складена 06 листопада 2017 р.