Справа № 580/1801/17
Суддя: Бакланов Р. В.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Лебединський районний суд Сумської області
Справа № 580/1801/17
Номер провадження 2-а/580/101/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2017 р. Лебединський районний суд Сумської області

в складі: судді - Бакланова Р. В.

за участю секретаря - Гладкової С.В., представника позивачки - ОСОБА_1, представника відповідача - Дорогань Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Білопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ;

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача в порядку адміністративного судочинства. Мотивує свої вимоги тим, що 03.12.1999 року вона стала пенсіонером ї їй було призначено пенсію за віком. На момент призначення пенсії вона постійно прожинала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3. В 2014 року у зв'язку з початком бойових дій вона виїхала в м. Лебедин Сумської області.

В 2014 року вона звернулась до відповідача із заявою про відновлення виплати пенсії, виплату якої вперше було призупинено з червня 2014 року через проведення бойових дій на території Луганської області. З жовтня 2014 року їй поновили виплати призначеної мені пенсії за віком за фактичним місцем проживання на той момент, а саме: АДРЕСА_1.

У встановленому законом порядку вона звернулась до Управління соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради Сумської області із заявою про взяття її на облік як особу, яка тимчасово переміщена з території проведення антитерористичної операції, та отримала там довідку. 23.12.2016 року вона звернулась із заявою до управління праці соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради Сумської області про зняття з обліку (реєстру ВПО) внутрішнє переміщених осіб. Цього ж дня було прийнято Рішення про скасування довідки № НОМЕР_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи про що було видано довідку, що вона знята з обліку Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб з 23.12.2016 року на підставі поданої заяви в зв'язку з постійною реєстрацією в м. Лебедині.

14.12.2016 року за заявою Виконкому Лебединської міської ради позивачку було знято з реєстрації місця проживання у м. Луганську та зареєстровано нове місце постійного проживання: АДРЕСА_4. 12.09.2017 року вона отримав від відповідача листа в якому зазначено, що їй призупинена виплата пенсії у зв'язку з відсутністю рішення про відмову у видачі довідки про взяття на облік, так як у документі, що посвідчує особу та громадянство України немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно - територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення.

Крім того, було надано рішення про припинення виплати пенсії в зв'язку з відсутністю в матеріалах пенсійної справи довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території або рішення про відмову у видачі довідки з обов'язковим зазначенням підстав для відмови, підписане керівником уповноваженого органу. Позивачка вважає дії відповідача такими, що грубо порушують чинне законодавство України, є протиправними. Просить суд визнати протиправними дії Білопільського об'єднаного управління пенсійного фонду України Сумської області щодо призупинення з 01.09.2017 року виплати їй пенсії, та зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії з моменту призупинення з 01.09.2017 року.

В судовому засіданні представник позивачки - ОСОБА_1 ствердив позовні вимоги ОСОБА_3 в повному обсязі.

Представник відповідача - Дорогань Д.М. в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, мотивує тим, що рішення що було прийняте Управлінням від 30.08.2017 року № 126440 про припинення виплати пенсії з 01.09.2017 року ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю в матеріалах пенсійної справи, яка сформована на підставі електронної пенсійної справи довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території, або рішення про відмову у видачі такої довідки з обов'язковим зазначенням підстав для відмови є обґрунтованим та таким що відповідає нормам чинного законодавства.

В судовому засіданні були встановлені факти та відповідні їм правовідносини:

ОСОБА_3 є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_3, виданим 29.06.1999 року Кам'янобрідським РВ УМВС України в Луганській області (а.с. 9). 14.12.16 року ОСОБА_3 знято з реєстрації місця проживання у м. Луганську та зареєстровано нове місце постійного проживання: АДРЕСА_5 , що підтверджується відповідними штампами в паспорті громадянина України (а.с. 9 зворот).

З 03.12.1999 року вона є пенсіонером їй було призначено пенсію за віком, про що було видано Пенсійне посвідчення НОМЕР_4 терміном дії довічно. Видавник - Пенсійний фонд України (а.с. 11).

Рішенням УПСЗН виконавчого комітету Лебединської міської ради від 23.12.16 року (а.с. 13) ОСОБА_3 скасовано дію довідки внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_1 з 23.12.2016 року на підставі поданої заяви в зв'язку з постійною її реєстрацією в м. Лебедині

Довідкою УПСЗН виконкому Лебединської міської ради 23.12.2016 року № 01-05/1397 (а.с. 12) встановлено, що ОСОБА_3 знята з обліку Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб з 23.12.2016 року на підставі поданої заяви в зв'язку з постійною реєстрацією в АДРЕСА_2.

Листом Білопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 12.09.2017 року від №1088 (а.с. 14) ОСОБА_3 повідомлено, що з 01.09.2017 року призупинена виплата її пенсії у зв'язку з відсутністю рішення про відмову у видачі довідки про взяття на облік відповідно до П.4 ст. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», так як у документі, що посвідчує особу та громадянство України немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно - територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені абзацом 4 цього порядку. Рекомендовано надати довідку про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території або рішення про відмову у видачі довідки з обов'язковим зазначенням підстав для відмови .

Крім того було надано рішення №126440 від 30.08.2017 року (а.с. 16) про припинення виплати пенсії в зв'язку з відсутністю в матеріалах пенсійної справи довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території або рішення про відмову у видачі довідки з обов'язковим зазначенням підстав для відмови, підписане керівником уповноваженого органу .

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 92 Конституції, виключно законами України визначаються: 1) права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; 6) основи соціального захисту, форми і види пенсійної о забезпечення, тощо.

Частиною 1 ст. 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі, зокрема, старості та в інших випадках, передбачених законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-Х1І) та від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІУ), зокрема, у стаття 1 і 8 відповідно.

Названими правовими нормами Законів визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком та в інших випадках, передбачених Законом № 1788-ХІІ. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

Право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого Законом № 1058-ІУ пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

ОСОБА_3 є громадянкою України і у відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-1V за наявності відповідного страхового стажу набула право па отримання пенсії за віком, яка була призначена з 03.12.1999 року.

Закон № 1058-ІУ розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і ви плата пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, тощо.

Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Стаття 4 Закону № 1058-ІУ визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до ст. 5 Закону № 1058-ІУ цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Статтею 8 Закону № 1058-ІУ передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Положенням ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-ІУ передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком і інші.

Підстави для припинення виплати пенсії передбачені ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-ІУ: виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

За правилами ч. 2 ст. 49 Закону поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ч, 3 ст. 35 та ст. 46 цього Закону.

Таким чином, Законом № 1058-ІУ не передбачено такої підстави припинення (призупинення) виплати раніше призначеної пенсії, як відсутність довідки внутрішньо переміщеної особи. Тим паче, з моменту реєстрації позивачкою постійного місця проживання у АДРЕСА_6 і відмови від статусу внутрішньо переміщеної особи, характер правовідносин та їх законодавче регулювання між нею та Відповідачем змінився. Тому, застосовування до позивачки Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365. вбачається не законним, не обґрунтованим, безпідставним та взагалі не можливим.

Крім того, з огляду на чинне законодавство України вбачається, що законодавчо визначеними є лише підстави припинення виплат пенсії відповідно до ст. 49 Закону № 1058- ІУ. Будь-яких підстав для призупинення виплати пенсій цим законом не передбачено.

Тим паче, припинення чи призупинення виплати пенсії по результатах перевірки бази отримувачів пенсій внутрішньо переміщених осіб взагалі є протиправними.

У своєму листі «Про надання інформації» Відповідач не застосовує будь-який з випадків припинення виплати пенсій, передбачених Законом. Також відсутній факт ухвалення саме рішення органом влади - Відповідачем про припинення (призупинення) виплати пенсії, що свідчить про протиправність таких дій з боку Відповідача.

Системний аналіз наведених положень законодавства, в контексті обставин справи, дає підстави для висновку, що у Відповідача були відсутні законні підстави для відмови (призупинення) у виплаті пенсії та покладення обов'язку, щодо надання довідки про взяття на облік, як внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у видачі такої довідки (отримання такої довідки є взагалі правом, а не обов'язком громадянина).

Призупинивши виплату пенсії без прийняття відповідного рішення і за відсутності законодавчо встановлених підстав з 01 вересня 2017 року, Відповідач грубо порушив вимоги ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 49 Закону № 1058.

Така правова позиція викладена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16 травня 2017 року за результатами розгляду аналогічної справи № К/800/9994/17.

Відповідно до Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціального цінністю. Права і свободи людини та їх. гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (ч. 2 ст. 46 Основного Закону України) і забезпечується ч. 2 ст. 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Статтею 24 Конституції України встановлене, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В даному випадку наявність у ОСОБА_3 в минулому статусу внутрішньо переміщеної особи створює для неї з боку Відповідача, на відміну від інших громадян України, певні перешкоди в отриманні пенсії, яка призначена у зв'язку з трудовою діяльністю, та потребує здійснення мною додаткових дій, не передбачених Законами щодо пенсійного забезпечення.

За унормуванням положень статті 1 Конвенції, Статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення Статті 14 Конвенції якою визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Пенсія - це власність особи, а не допомога від держави, яка суворо охороняється законом. Норми ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України регламентують, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Також при розгляді даного спору підлягає застосуванню практика Європейського Суду з прав людини як, джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІУ.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні у справі Пічкур проти України , яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише па тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі Ілашку та інші проти Молдови та Росії, ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем Молдавської Республіки Придністров'я. Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Постанови № 637 від 05 листопада 2014 року та № 635 від 08.06.2016 року, не можуть бути підставами для призупинення виплати мені пенсії, оскільки вони не є законами, а тому ці підзаконні нормативно-правові акти не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Фактично, з листа Відповідача «Про надання інформації» вбачається, що призупинення виплати пенсії пов'язано з перевіркою інформації щодо фактичного місця проживання ОСОБА_3

Відповідно ч. 1-2 ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свобод пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року, щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України від 09 липня 2003 року №. 1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Таким чином, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у відповідача були відсутні законні підстави для призупинення пенсійних виплат з 01 вересня 2017 року, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до ст. 94 КАС України, суд вважає необхідним стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 - судовий збір в розмірі 640 гривень, що був сплачений нею при зверненні до суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 19, 46, 92 Конституції України, ст.ст. 4, 26, 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.ст. 6, 17, 18, 70, 71, 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Білопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії , задовольнити.

Визнати дії Білопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, щодо призупиненняз 1 вересня 2017 року виплати пенсії, протиправним.

Зобов'язати Білопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області поновити, з моменту призупинення - 1 вересня 2017 року, виплату пенсії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 судові витрати - судовий збір в розмірі 640 гривень, що був сплачений позивачкою при зверненні до суду.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Лебединський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня її отримання.

Повний текст постанови виготовлений 10.11.2017 року.

Суддя: Р. В. Бакланов