Справа № 826/894/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 листопада 2017 року № 826/894/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції в Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
про визнання дій протиправними та скасування рішення,

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, в особі Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - Відповідач), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві №689 від 28.10.2016 року; визнати дії ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо проведення документальної позапланової перевірки незаконними; визнати документальну позапланову перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 27.12.2013 року по 22.08.2016 року незаконною.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що дії податкової інспекції щодо прийняття рішення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 та оформлення такого рішення у вигляді наказу №689 від 28.10.2016 року не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

На адресу суду надійшли заперечення від представника Відповідача, в обґрунтування заперечень Відповідач зазначає, що перевірка призначена на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва Маліновської В.М. від 05.09.2016 р. по справі №761/30056/16-к.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді судді Шевченківського районного суду міста Києва Маліновської В.М. від 05.09.2016 р. по справі №761/30056/16-к, надано дозвіл на проведення документальних позапланових перевірок з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, визначеного кома суб'єктів господарювання, зокрема і ФОП ОСОБА_1, яким є платником податків у Деснянському районі м. Києва за період з 27.12.2013 р. по 22.08.2016 р. проведення яких доручити службовим особам ГУДФС у м. Києві.

Як вбачається з матеріалів справи Відповідачем 28.10.2016 року на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 05.09.2016 року №761/30056/16-к та відповідно до пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями) прийнято Наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки №689.

На підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 05.09.2016 року №761/30056/16-к, а також пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), відповідно до Наказу ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві від 28.10.2016 року №689, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів фізичних осіб, інспектором податкової та митної справи І рангу, ОСОБА_2, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за період з 27.12.2013 року по 22.08.2016 року.

На підставі вказаного Наказу проведено перевірку ФОП «ОСОБА_1, за результатами якої складено відповідний Акт від 21.11.2016 року №10667/26-52-13-06/НОМЕР_1.

Позивач вважає Наказ та дії по проведенню документальної перевірки протиправними, оскільки: положеннями кримінально-процесуального законодавства не передбачено право слідчого на звернення до слідчого судді з клопотанням про проведення перевірок.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про не обґрунтування позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 62 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Зокрема, правовий статус та порядок призначення і проведення документальної позапланової невиїзної перевірки визначений наступними нормами ПК України.

Так, у розумінні пп. пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

В силу норм п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності певних визначених обставин, зокрема: у випадку отримання контролюючим органом судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанови органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Положеннями норм абз. 1 п. 78.2 ст. 78 цього Кодексу передбачено, що обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Кодексом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків, або перевірки, що проводяться у межах кримінального провадження.

Згідно п. 78.4 і п. 78.5 ст. 78 цього Кодексу про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

У відповідності до п. 79.1 ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

З контексту наведених норм Кодексу вбачається, що позапланова невиїзна перевірка проводиться у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених ст.ст. 77 та 78 ПК України, а також за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Дані висновки Суду відповідають правовій позиції Верховного Суду України за результатами аналізу норм ст. 78 і 79 ПК України, що викладені в постанові від 27.01.2015 року № 21-425а14. Зокрема, як зазначає Верховний Суд України: «лише їх дотримання може бути належною підставою наказу на проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої».

Між тим, платник податків має право не погодитися з рішенням про призначення перевірки і оспорити його у суді незалежно від виду такої перевірки. У такому спорі суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести обґрунтованість свого рішення з посиланням на недоліки пояснень суб'єкта господарювання та їх документальне обґрунтування.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27.01.2015 № 21-425а14, листах Вищого адміністративного суду України № 1145/11/13-10 від 27.07.2010 року, № 1844/11/13-10 від 24.12.2010 року та листі Державної фіскальної служби України «Про узагальнення судової практики ВАСУ та ВСУ з питань оскарження наказів на проведення перевірок та актів перевірок» № 4352/7/99-99-10-02-02-17 від 12.09.2014.

З матеріалів справи вбачається, що спірний Наказ від 28.10.2016 № 689 прийнятий в зв'язку з наявністю обставин, визначених пп.пп.78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України. Наведена норма Кодексу містить імперативний припис щодо обов'язку контролюючого органу призначити позапланову перевірку у випадку отримання постанови слідчого судді про призначення перевірки. При цьому, виконання такого обов'язку не передбачає дослідження органом фіскальної служби підстав призначення відповідної перевірки слідчим та/або слідчим суддею, оцінювання правомірності та законності цієї перевірки. Правова оцінка дій слідчого щодо призначення податкової перевірки у рамках кримінального провадження здійснюється у порядку, визначеному кримінально-процесуальним законом.

Дослідивши та проаналізувавши наявні у справі документи, Суд встановив, що рішення Відповідача про призначення документальної позапланової невиїзної перевірки Позивача за період з 27.12.2013 року по 22.08.2016 року ініційовано у зв'язку з надходженням до Контролюючого органу ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05.09.2016 року №761/30056/16-к, провадження №1-кс/761/18444/16.

На виконання вище зазначеної ухвали Шевченківського районного суду м. Києва, ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві і було прийнято рішення, яке оформлено Наказом від 28.10.2016 року №689 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Позивача на підставі плі.78.1.11 п.78 ст.78 Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що при надходженні до контролюючого органу постанови слідчого про призначення перевірки Податковий кодексу України не передбачає іншого порядку дій, ніж призначення такої перевірки, Суд вважає, що оскаржуваний Наказ прийнятий на підставі та у межах повноважень, передбачених законом.

Позовні вимоги про визнання протиправними і незаконними дій по проведенню позапланової невиїзної документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 і подальшому оформленню її результатів, задоволенню не підлягають, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 17 КАС України предметом розгляду справи по суті в порядку адміністративного судочинства є не будь-які рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов'язки учасників спірних відносин.

Тобто, звернення особи з відповідними позовними вимогами повинно бути направлено на відновлення порушеного права.

У відповідності до п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно із п. 58.1 ст. 58 та п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Правові наслідки для позивача можуть створювати лише відповідні рішення контролюючого органу, прийняті на підставі вказаного акта перевірки. Відповідно, дії відповідача про проведенню перевірки і подальшому оформленні її результатів у формі акту перевірки не порушують права платника податків.

Зважаючи на викладене, обраний позивачем спосіб захисту права в наведеній частині не відповідає його змісту, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог в цій частині та відсутність юридичних підстав для їх задоволення.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене, Суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 69, 70 71, 128, 158-163, 167 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук