Справа № 693/682/17
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 693/682/17 Головуючий у 1-й інстанції: Коцюбинська Ю.Д. Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

02 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у письмовому проваджені апеляційну скаргу Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Жашківського районного суду Черкаської області від 14 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити перерахунок довічного грошового утримання, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Жашківського районного суду Черкаської області з позовом до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області з позовом в якому просив: визнати неправомірними дії Броварського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови ОСОБА_2 в здійсненні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання на підставі включення до стажу роботи на посаді слідчого, періоду навчання та проходження строкової військової служби; зобов'язати Броварське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Київської області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_2, що дає право на відставку судді та одержання щомісячного довічного грошового утримання, час роботи на посаді слідчого, половину строку навчання за денною формою у юридичному інституті, календарний період проходження строкової військової служби, та здійснити йому з 17 жовтня 2016 року перерахунок та сплатити суми довічного грошового утримання у розмірі 90 % грошового утримання судді, якій працює на відповідній посаді, згідно довідок про заробітну плату, виданих ТУ ДСА в Київській області, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням раніше сплачених сум. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснювати перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 14 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою відмовити в задоволення позовних вимог.

Згідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 183 - 2 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова була прийнята судом першої інстанції в порядку скороченого провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 183 - 2 КАС України апеляційні скарги у справах, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження.

До того ж, відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю; неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183-2.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Постановою Верховної Ради України від 19 квітня 2016 року суддю Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_2 звільнено у відставку, про що головою Броварського міськрайонного суду Київської області видано наказ № 21 с-к від 16 червня 2016 року.

Поданням про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стаж роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання становить 34 роки 10 місяців 18 днів. Заробітна плата для обчислення щомісячного довічного грошового утримання становить 24 650,00 грн.

При розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці враховані: строкова військова служба, навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е. Дзержинського, робота слідчим, старшим слідчим відділення Жашківського РВВС Черкаської області, робота судді Жашківського районного суду Черкаської області та Броварського міськрайонного суду Київської області.

17 грудня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявами, в яких просив надати довідку про час та причину зменшення щомісячного довічного грошового утримання та про відсоткове відношення відповідно до загробної плати.

Листом від 04 січня 2017 року № 708/Ш-01 відповідач повідомив, що розрахунок довічного грошового утримання судді розраховано виходячи із стажу 23 роки, відсотку розрахунку 86 %. Аналогічний розрахунок наведений у листі від 28 лютого 2017 року № 149/Ш-01.

Довідкою, наданою відповідачем 14 лютого 2017 року за № 969 підтверджено, що позивач отримує помісне грошове утримання суддів з 17 червня 2016 року - довічно. В червні - жовтні 2016 року сума такого утримання складала 22 185 грн., а в листопаді - грудні 2016 року вже 21 199 грн.

Не погоджуючись з такою позицією відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку щодо протиправності дій відповідача стосовно відмови позивачу в перерахунку щомісячного грошового утримання судді з 86% на 90% від заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді, не зарахуванні до стажу роботи позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби, строку навчання та роботу слідчим.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У відповідності до ч.1 статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В силу вимог статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України.

Проголосивши незалежність і недоторканість суддів, Конституція України передбачила однією з гарантій цієї незалежності право судді на відставку (п.9 ч.5 статті 126 Конституції України).

З системного аналізу законодавства зміст поняття «право на відставку» слід розуміти як одну із позитивних підстав припинення суддею своїх повноважень з одночасним гарантуванням отримання належного матеріального забезпечення після відставки, а тому право судді на відставку, передбачене у п.9 ч.5 статті 126 Конституції України, передбачає припинення повноважень судді, а також призначення належного матеріального забезпечення. При цьому, пенсія за віком, призначена на загальних підставах, не є таким матеріальним забезпеченням.

Крім того, за своєю правовою природою щомісячне довічне грошове утримання, на відміну від пенсії на загальних підставах, є гарантованою державою щомісячною грошовою виплатою, що служить забезпеченням належного матеріального утримання судді, яка призначається і нараховується державою за результатом багаторічної праці особи саме на суддівській посаді, виплачується лише за умови наявності встановленого законом стажу роботи на посаді судді та є складовою правового статусу судді, як фінансова гарантія незалежності суддів.

Такий висновок ґрунтується на аналізі чинного законодавства, а також рішень Конституційного Суду України та Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ч.3 ст.141 Закону України від 07.07.2010р. №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 12.02.2015р. №192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016р. №1-8/2016), щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону України від 07.07.2010р. №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України від 07.07.2010р. №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992р. №2862-ХІІ «Про статус суддів», абзацом 2 частини 4 статті 43 якого передбачалось, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03 вересня 2005 року №865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

У пунктах 4 і 7 рішення №8-рп від 11.10.2005р. Конституційний Суд України зазначив, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачають за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша) Основного Закону України правові гарантії, правову визначеність і пов'язану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене.

На неприпустимості і неконституційності скасування та зміни або встановлення нових підстав і умов надання пільг, компенсацій, гарантій та нарахування пенсій або щомісячного грошового утримання окремим категоріям громадян Конституційний Суд України неодноразово наголошував й у інших своїх рішеннях: від 20.03.2002р. №5-рп/2002, від 17.03.2004р. №7-рп/2004, від 01.12.2004р. №20-рп/2004, від 18.06.2007р. №4-рп/2007, від 09.07.2007р. №6-рп/2007, від 03.06.2013р. №3-рп/2013, від 08.06.2016р. №4-рп/2016.

Отже, враховуючи наведені вище норми законодавства та позицію Конституційного Суду України, зважаючи на те, що стаж роботи позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням строкової військової служби (2 роки 0 місяців 18 днів), навчання в Харківському юридичному інституті ім.. Ф.Е.Дзержинського на денній формі (1 рік 11 місяців) та роботи на посаді слідчого, старшого слідчого слідчого відділення Жашківського РВВС Черкаської області (7 років 6 місяців 20 днів), складає 34 роки 10 місяців 18 днів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що щомісячне довічне утримання повинно виплачуватись йому в розмірі 90% заробітної плати судді, а тому відмова Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області призначити та виплачувати йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в зазначеному розмірі є протиправною.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її зміни або скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області - залишити без задоволення, а постанову Жашківського районного суду Черкаської області від 14 вересня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 07.11.2017.