Справа № 178/986/17
Суддя: Цаберябий Б. М.
Дата ухвалення: 2017-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КРИНИЧАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 178/986/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2017 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Цаберябого Б.М.,
при секретарі Янченко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.Кринички справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з цим позовом і вказав, що з 01 травня 1985 року по 06 травня 1987 року він проходив військову службу та з 02 серпня 1985 року по 06 травня 1987 року приймав участь у виконанні інтернаціоналістичного обов`язку на території Афганістану, що підтверджується довідкою № 1965, виданою 23 вересня 2016 року військовим комісаром Криничанського районного військового комісаріату. Під час виконання обов`язків військової служби в країні де велись бойові дії він отримав мінно-вибухову травму та осколкові поранення голови, обличчя і правої руки, наслідком яких стали ЗЧМТ (контузія головного мозку) та рубці: на підборідді, розмірами 2,0х0,4 см, два на спинці носа, ліворуч, розмірами 1,3х0,3 см, два по зовнішній та передній поверхні правого плеча, розмірами 2,5х0,8 см і 3,5х0,5 см в проекції 3-го пальця правої кисті, розмірами 1,5х0,4 см, що підтверджується висновком спеціаліста судово-медичного експерта № 59-1 від 17 березня 2016 року КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР, та які у подальшому призвели до розвитку стійких наслідків перенесеної МВТ, ЗЧМТ (контузія головного мозку, 1986 року) у вигляді енцефалопії складного ґенезу (після травматичної та судинної) 2 ст. з вираженим лівосторонньою пірамідною недостатністю, помірного лікворо-гіпертензійного синдрому, помірної вестибулопатії, помірного психоорганічного синдрому з помірними мне стичними розладами, помірної ВСД, хронічної нейросенсорної туговухості 1-2ст. Вертеброгенної люмбалії на фоні розповсюдженого остеохондрозі хребта шийного та попереково-крижового відділу, S-подібного сколіозу в грудному відділі вліво, хронічного больового синдрому, м`язево-тонічного, статико-динамічного синдромів помірного ступеню. Вищенаведене підтверджується витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв. Позивач зазначає, що у зв`язку з вищенаведеним, 24 травня 2016 року йому при первинному огляді встановлено ІІІ групу інвалідності, у зв`язку з травмою, контузією, пораненням та захворюванням, пов`язаними із виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААА № 394313.
18 липня 2016 року позивач звернувся до Дніпропетровського обласного військового комісаріату з заявою про направлення особистих документів до Міністерства оборони України для прийняття рішення, щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів № 975 від 25 грудня 2013 року. Але Дніпропетровський обласний військовий комісаріат, листом відмовив у направленні документів, на підставі відсутності документального підтвердження про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення або не наслідком вчиненням нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Позивач вказує, що 25 травня 2017 року Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд залишив без змін постанову Криничанського районного суду Дніпропетровської області, відповідно якої зобов`язано Дніпропетровський обласний військовий комісаріат направити його документи до Міністерства оборони України з метою призначення і виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та у порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
У липні 2017 року позивачем отримано виписку з протоколу засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 54 від 26 травня 2017 року, відповідно якої старшому солдату ОСОБА_1 , відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки ним не подано документ, що свідчить про обставини поранення.
ОСОБА_1 з рішенням відповідача не погоджується та вважає його не відповідним до вимог Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки безпідставне вимагання від нього документального підтвердження про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. З наданих ним до комісії документів, а саме військового квитка серії НОМЕР_1 вбачається, що позивач проходив військову строкову службу та 06 травня 1987 року був звільнений в запас відповідно до Наказу МО СССР № 93 від 25 березня 1987 року, тобто за закінченням строку служби, а не за вироком суду. Тому інформація, щодо не притягнення позивача до кримінальної відповідальності в період отримання травми була наявна в матеріалах поданої ОСОБА_2 заяви до комісії. Також позивач зазначає, що він подавав архівну довідку № 03/0-222 від 28 червня 2016 року виданої Центральним архівом військово-медичних документів міста Санкт-Петербург, відповідно якої документи групового обліку поранень і хронічних в/ч НОМЕР_2 на зберігання до архіву не надходили. У червні 2017 року позивач отримав архівну довідку № 5/62724 від 19 червня 2017 року, виданої Центральним архівом МО РФ міста Подольск, відповідно якої відомостей про отримане поранення позивача в період військової служби на території ДРА не відображено. У зв`язку з вищенаведеними обставинами позивач звернувся до суду з проханням визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо не призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням ІІІ групи інвалідності, внаслідок поранення, контузії та захворювання, отриманих під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової витрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу, у зв`язку із настаннм ІІІ групи інвалідності, внаслідок поранення, контузії та захворювання, отриманих під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової витрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 217 500 гривень, крім того позивач просить стягнути з відповідача на його користь 1500 гривень, як витрат на правову допомогу.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день слухання справи сповіщений належним чином, повідомив суду просьбу розглянути справу за його відсутності.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.
Згідно ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що позивач звільнений з військової служби в 1987 році, є учасником бойових дій та інвалідом війни III групи, приймав участь у бойових діях у Демократичній Республіці Афганістан з 02 серпня 1985 року по 06 травня 1987 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
З 24 травня 2016 року ОСОБА_1 визнано інвалідом III групи у зв`язку із пораненням та контузією, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 394313.
При зверненні ОСОБА_1 , 18 липня 2016 року до Дніпропетровського обласного військового комісаріату з заявою про направлення особистих документів до Міністерства оборони України для прийняття рішення, щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів № 975 від 25 грудня 2013 року, листом було відмовлено у направленні документів, на підставі відсутності документального підтвердження про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення або не наслідком вчиненням нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Перебуваючою в законній силі постановою Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2017 року, яку залишено без змін судом Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом зобов`язано Дніпропетровський обласний військовий комісаріат направити документи ОСОБА_1 до Міністерства оборони України щодо нарахування одноразової грошової допомоги.

У липні 2017 року позивачем отримано виписку з протоколу засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 54 від 26 травня 2017 року, відповідно якої старшому солдату ОСОБА_1 , відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки ним не подано документ, що свідчить про обставини поранення.
У відповідності до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Приписами частини 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Правове регулювання відносин між державною і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється у відповідності до Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон № 2011-ХІІ).
Статтею 40 Контитуції України, передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

У відповідності до ч.2 ст. 6, ч.2 ст.19, ч.1 ст. 68 Конституції України, права і свободи громадян є загальнообов`язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами.
Згідно ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Частиною 2 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам, а згідно вимог п. 9 ч. 2 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно статті 5 Закону України "Про звернення громадян" звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.
Згідно підпункту 85 пункту 4 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №671, Міноборони відповідно до покладених на нього завдань здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю Міноборони, Збройних Сил, підприємств, установ і організацій, які належать до сфери його управління, а також стосовно актів, які ними видаються, забезпечує в установленому порядку доступ до публічної інформації, розпорядником якої є Міноборони, а відповідно до підпункту 4 пункту 5 цього Положення Міноборони з метою організації своєї діяльності забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів, державних фінансових і матеріальних ресурсів, усунення недоліків і порушень, виявлених органами державного фінансового контролю та правоохоронними органами. Відповідно до пункту 10 цього Положення Міністр очолює Міноборони, здійснює керівництво його діяльністю, підписує накази Міноборони, приймає рішення щодо розподілу бюджетних коштів, головним розпорядником яких є Міноборони, здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії № 1866 від 26 квітня 2016 року встановлено, що поранення (контузія) та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, тобто поранення не пов`язане з вчиненням позивачем кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААА № 394313 позивачу встановлено третю групу інвалідності та зазначено, що поранення (контузія), пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
В свою чергу, відповідно до висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 17 березня 2016 року встановлено, що рубці обличчя та правої верхньої кінцівки є наслідком загоєння вогнепальних поранень, спричинених від дії осколкових снарядів вогнепальної зброї. Виходячи з цього вбачається, що поранення (контузія) захворювання, які стали причиною інвалідності, так, пов`язані з виконанням саме обов`язку ведення військової служби та могли мати місце під час виконання бойових дій в 1985 році, а не скоєння злочину, правопорушення, або самостійного нанесення собі тілесних ушкоджень.
Відповідно до п. 12, 13 Порядку, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень зокрема з боку органів державної влади, при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Тобто, звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав фізичної особи та породжує контроль за правомірністю прийняття суб`єктом владних повноважень рішення або вчинення певних дій.
При цьому, судовий орган не може брати на себе обов`язок по захисту прав особи на майбутнє або вирішенню в односторонньому порядку питань, які відносяться до повноважень органів державної влади та які ними не вирішувались.
Відповідно до статті 41 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України від 20 грудня 1991 року №2011- XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011- XII). Розділом ІІ цього Закону, зокрема, встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України від 20 грудня 1991 №2011- XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011- XII). Розділом ІІ цього Закону, зокрема, встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.
Позивач вказує, що має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон).
Вказаний пункт передбачає, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що стала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті, що і має місце стосовно позивача.
Відповідно до другого абзацу пункту першого статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», розмір одноразової грошової допомоги складає 150-кратного прожитковому мінімуму, встановленому законом для працездатних осіб, при встановленні інвалідності ІІІ групи.
Пастановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі за текстом Порядок № 975).
Згідно з другим абзацом пункту 2 цієї Постанови допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права отримання такої допомоги.
Відповідно до п. 3 Порядку № 975, днем виникнення права та отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Виходячи з наведеного, датою виникнення права на отримання у позивача одноразової грошової допомоги є 24 травня 2016 року.
Таким чином, враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та доведеними, тому зважаючи на передбачені ст. 162 КАС України повноваження суду при вирішенні справи щодо визнання протиправними рішення суб`єктів владних повноважень та зобов`язання відповідача вчинити певні дії, суд вважає можливим позовні вимоги задоволити, що обумовлює обов`язок відповідача по сплаті судових витрат, як те передбачає ст.94 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 12, 71, 158-163, 186 КАС України, суд,
П О С Т А Н О В И В :
Адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправними дії Міністерства оборони України, підтверджені протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 54 від 26 травня 2017 року щодо не призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням ІІІ групи інвалідності, внаслідок поранення, контузії та захворювання, отриманих під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової витрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням ІІІ групи інвалідності, внаслідок поранення, контузії та захворювання, отриманих під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової витрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 217 500 гривень.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України, , на користь на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , 1500 гривень судових витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги.
Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови або з дня отримання її копії до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя:

Б. М. Цаберябий