Справа № 182/6463/16-а(2-а/0182/89/2017)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2017 року справа № 182/6463/16-а(2-а/0182/89/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Кругового О.О. Прокопчук Т.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2017 року у справі № 182/6463/16-а(2-а/0182/89/2017) за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з адміністративним позовом, в якому просили зобов'язати Нікопольське об'єднане управління Пенсійного фонду Дніпропетровської області перерахувати та поновити виплату пенсії на пільгових умовах за списком № 1 ОСОБА_1 з 07 жовтня 2009 року із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, як не працюючому пенсіонеру та дитині війни, передбачених чинним пенсійним законодавством України на визначений пенсіонером банківський рахунок. Зобов'язати Нікопольське об'єднане управління Пенсійного фонду Дніпропетровської області перерахувати та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2 з 07 жовтня 2009 року із застосуванням всіх підвищень, індексацій, та доплат, як не працюючому пенсіонеру та дитині війни, передбачених пенсійним законодавством України на визначений пенсіонером банківський рахунок.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та ухвалити нове рішення, відмовивши у задоволенні адміністративного позову. Апелянт вказує на те, що позивачі ніколи не перебували на обліку в Нікопольському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, тому їх пенсійні справи відсутні. До виїзду за межі України у 1998 році виплата пенсій позивачам здійснювалась Управлінням праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради, тому вимоги про визнання протиправною бездіяльності саме Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області є безпідставними. До Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області позивачі звернулись через свого представника 17.10.2016 року, тому позовна вимога про зобов'язання поновити виплату пенсії з 07.10.2009 року задоволенню не підлягає.

На підставі частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачі до червня 1998 року проживали в Україні у м. Нікополі та отримували пенсію: ОСОБА_1 - за віком на пільгових умовах за Списком № 1, ОСОБА_2 - за віком. У зв'язку із виїздом на постійне проживання до держави Ізраїль виплата зазначених пенсій їм була припинена. 17 жовтня 2016 року позивачі через свого представника за довіреністю від 22 вересня 2016 року, посвідченої спеціалістом з консульських питань Посольства України в Державі Ізраїль в м.Рішон Ле-Ціон, звернулись до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсій як громадянам України, що проживають за кордоном. До заяви представником були додані: нотаріально засвідчена копія картки платника податків, нотаріально засвідчена копія довіреності, копії першої сторінки трудової книжки та останнього запису про роботу у трудовій книжці, копія паспорта представника. Листами № Л-192-1, № Л-191-1 від 02.11.2016 року Нікопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повідомило про відсутність підстав для поновлення виплати пенсії, зазначивши, що для поновлення пенсії на території України позивачам необхідно звернутись особисто з паспортом громадянина України (а.с.4,5). Крім того, відповідач зазначив, що відповідно до ст.8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи, мають зокрема громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом досягай встановленого цим Законом пенсійного віку. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п.1.5. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1, заява про припинення виплати пенсії у зв'язку з виїздом за кордон, поновлення виплати раніше призначеної пенсії подається пенсіонером особисто до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправну відмову відповідача у поновленні виплати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пенсій та зобов'язав відповідача поновити виплати пенсії з 07 жовтня 2009 року.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відмову у поновленні позивачам пенсії відповідачем було обґрунтовано порушенням Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України.

За приписами статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Згідно статті 49 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно з частини 1 статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі, за зазначеним в заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством, зокрема, в інших випадках, передбачених частини 1 статті 49 цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами та міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до частини 3 статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав. Позивачі, як громадяни України, незалежно від країни проживання, вправі користуватися всіма своїми конституційними правами, в тому числі і правом на пенсійне забезпечення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, оскільки держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Отже, з 07 жовтня 2009 року у позивачів виникло право на поновлення раніше призначених пенсій, тому відповідач неправомірно відмовив їм у поновленні виплати пенсії.

Щодо висновків суду першої інстанції про задоволення позовних вимог з 07 жовтня 2009 року, колегія суддів зазначає наступне.

Позивачі до виїзду на постійне місце проживання не перебували на обліку в Нікопольському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (або в установах, правонаступником якого є відповідач), відтак поновлення виплати позивачам пенсій можливо здійснити лише після подачі уповноваженим представником відповідних заяв - з 17 жовтня 2016 року.

Доводи відповідача, що для реалізації права на поновлення пенсійної виплати позивачам звернулись не особисто, а через невідповідного представника, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ОСОБА_4, звертаючись із заявами до Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 діяв на підставі довіреності, посвідченої нотаріально, якою, зокрема, наділявся повноваженнями вчиняти дії, пов'язані з поновленням виплати пенсії (а.с.13-15).

У відповідності до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись 195-196, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2017 року у справі № 182/6463/16-а(2-а/0182/89/2017) - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправними відмови Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, викладені у листах № Л-191-1, № Л-192-1 від 02 листопада 2016 року, у поновленні виплати пенсій ОСОБА_1, ОСОБА_2.

Зобов'язати Нікопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області поновити з 17 жовтня 2016 року виплату пенсій ОСОБА_1 та ОСОБА_2, здійснивши її перерахунок у відповідності до вимог діючого законодавства України та виплативши заборгованість.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук