Справа № 825/1208/17
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2017 року м.Чернігів Справа № 825/1208/17

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючої судді Падій В.В.,

суддів Бородавкіної С.В., Житняк Л.О.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, ОСОБА_3 районної державної адміністрації про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1Д.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, в якому просить суд скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.01.2014, індексний номер 9956138. Свої вимоги обґрунтовує тим, що його матері на праві приватної власності (державний акт на право власності на земельну ділянку від 27.06.2003 серії ЧН № 118965) належала земельна ділянка площею 7,39 га, яка знаходиться на території Городнянської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області (кадастровий номер :02:000:0318, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства). Право власності на вищевказану земельну ділянку було зареєстровано державним реєстратором Реєстраційної служби Ічнянського районного управління юстиції Чернігівської області ОСОБА_5 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.12.2013 (з відкриттям розділу) та обєкту нерухомості присвоєно реєстраційний номер 17. Після смерті матері позивача, на підставі рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 03.09.2013 (справа № 733/1673/13-ц), за ОСОБА_1 було визнано право власності, у порядку спадкування, на земельну ділянку площею 7,39 га, яка знаходиться на території Городнянської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області (кадастровий номер :02:000:0318, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства). 15.01.2014 державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України ОСОБА_4, на підставі заяви позивача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.01.2014, прийнятої державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Ічнянського районного управління юстиції Чернігівської області ОСОБА_5, винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 9956138 щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Чернігівська область, Ічнянський район, Городнянська сільська рада (кадастровий номер :02:000:0318), за ОСОБА_1 (з відкриттям розділу) з присвоєнням обєкту нерухомості іншого реєстраційного номеру 17. У свою чергу, після отримання позивачем 10.12.2016 інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно останнім було встановлено, що за відомостями, наявними у вищевказаному реєстрі, власниками земельної ділянки площею 7,39 га, яка знаходиться на території Городнянської сільської ради Чернігівської області, кадастровий номер :02:000:0318, є як покійна мати позивача, так і сам позивач. Враховуючи вищевикладене, вважає, що рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.01.2014, індексний номер 9956138 є таким, що підлягає скасуванню, оскільки державним реєстратором замість прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (у відкритому розділі зареєструвати перехід права власності) прийнято рішення про державну реєстрацію прав з відкриттям розділу та присвоєнням нового реєстраційного номеру земельної ділянки.

У судовому засіданні 05.09.2017 ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати, занесеною секретарем судового засідання до журналу судового засідання, залучено до участі у справі в якості другого відповідача ОСОБА_3 районну державну адміністрацію.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник Міністерства юстиції України у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, просив у їх задоволенні відмовити, оскільки Міністерство юстиції України у оскаржуваних правовідносинах діяло у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Представник ОСОБА_3 районної державної адміністрації у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та представника Міністерства юстиції України, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що матері позивача ОСОБА_6 на праві приватної власності (державний акт на право власності на земельну ділянку від 27.06.2003 серії ЧН № 118965 (а.с.10) належала земельна ділянка площею 7,39 га, яка знаходиться на території Городнянської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області (кадастровий номер :02:000:0318, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства).

Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії БАР № 605525 (а.с.111), 21.12.2013 державним реєстратором Реєстраційної служби Ічнянського районного управління юстиції Чернігівської області ОСОБА_5 винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 9354910 (а.с.110) щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Чернігівська область, Ічнянський район, Городнянська сільська рада (кадастровий номер :02:000:0318), за ОСОБА_6 (з відкриттям розділу) та присвоєно обєкту нерухомості реєстраційний номер - 17.

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 03.09.2013 (справа № 733/1673/13-ц), у звязку із смертю матері позивача ОСОБА_6, за ОСОБА_1 визнано право власності, у порядку спадкування, на земельну ділянку площею 7,39 га, яка розташована за адресою: Чернігівська область, Ічнянський район, Городнянська сільська рада (кадастровий номер :02:000:0318) (а.с.98).

15.01.2014 державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України ОСОБА_4, на підставі заяви позивача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.01.2014, прийнятої державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Ічнянського районного управління юстиції Чернігівської області ОСОБА_5 (а.с.94,98 на звороті), винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 9956138 щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Чернігівська область, Ічнянський район, Городнянська сільська рада (кадастровий номер :02:000:0318), за ОСОБА_1 (з відкриттям розділу), на підставі якого обєкту нерухомості присвоєно інший реєстраційний номер - 17, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.01.2014 (а.с.100 на звороті, 101).

Вважаючи оскаржуване рішення протиправним та таким, яке підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом охоронюваних законом прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Так, правовідносини, пов'язані з набуттям права власності, регулюються Земельним кодексом України, Законом України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV), Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 (далі Порядок № 868), Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 (далі Порядок № 1141) (у редакціях, чинних на час прийняття оскаржуваного рішення).

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, зокрема, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Згідно з статтею 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

Статтею 3 Закону № 1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Статтею 8 Закону № 1952-IV визначені повноваження органу державної реєстрації прав, зокрема, орган державної реєстрації проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації, забезпечує ведення Державного реєстру прав.

При цьому, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор прав на нерухоме майно (далі - державний реєстратор) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав, порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України.

Відповідно до частини 3 статті 17 Закону № 1952-IV документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі рішень судів, що набрали законної сили (частина 1 статті 19 Закону № 1952-IV).

Також, згідно з підпунктом 10 пункту 37 Порядку № 868 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно є, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, державну реєстрацію права власності, у порядку спадкування, на земельну ділянку площею 7,39 га, яка розташована за адресою: Чернігівська область, Ічнянський район, Городнянська сільська рада (кадастровий номер :02:000:0318), за позивачем проведено відповідно до рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 03.09.2013 (справа № 733/1673/13-ц) (а.с.98).

При цьому, у відповідності до пунктів 16-19 Порядку № 1141, на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор відкриває розділ Державного реєстру прав та вносить записи до Державного реєстру прав. Розділ Державного реєстру прав відкривається державним реєстратором на кожний окремий об'єкт нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше. Розділ складається з чотирьох частин, які містять відомості про: нерухоме майно; право власності та суб'єкта цього права; інші речові права та суб'єкта цих прав; обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта цих прав. Після відкриття державним реєстратором розділу Державного реєстру прав та внесення до нього запису державний реєстратор присвоює об'єкту нерухомого майна реєстраційний номер.

У свою чергу, реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному окремо визначеному об'єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого

об'єкта (частина 1 статті 25 Закону № 1952-IV).

Водночас, порядок присвоєння реєстраційного номера об'єкту нерухомого майна затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2010 № 1117 (далі Порядок № 1117) (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення).

Так, у відповідності до пункту 4 Порядку № 1117, реєстраційний номер присвоюється таким об'єктам нерухомого майна, зокрема, як земельна ділянка.

Реєстраційний номер присвоюється державним реєстратором прав на нерухоме майно об'єкту нерухомого майна, право власності на який реєструється вперше в Державному реєстрі прав.

У разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна або зміни опису (даних) об'єкта нерухомого майна його реєстраційний номер не змінюється (пункти 5, 6 Порядку № 1117).

Аналогічне положення міститься і у частині 2 статті 25 Закону № 1952-IV.

Отже, з системного аналізу норм Закону № 1952-IV та Порядку № 1117 вбачається встановлення законодавцем незмінності реєстраційного номера об'єкта нерухомого майна у разі переходу права власності на такий обєкт.

Водночас, факт незмінності реєстраційного номера об'єкта нерухомого майна у разі переходу права власності на такий обєкт визнано і представником Міністерства юстиції України у судовому засіданні.

Разом з тим, згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.01.2014 № 9956138 державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України ОСОБА_4, крім питання щодо проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Чернігівська область, Ічнянський район, Городнянська сільська рада (кадастровий номер :02:000:0318), за ОСОБА_1, зокрема, вирішено відкрити розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.100 на звороті).

При цьому, при відкритті нового розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обєкту нерухомого майна земельній ділянці (кадастровий номер :02:000:0318) присвоєно і новий реєстраційний номер НОМЕР_1 (первинний ж реєстраційний номер обєкту нерухомого майна земельної ділянки (кадастровий номер :02:000:0318), згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.12.2013 серії БАР № 605525, є 17) (а.с.101,111).

Отже, державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України ОСОБА_4, всупереч норм Закону № 1952-IV та Порядку № 1117 (щодо незмінності реєстраційного номера об'єкта нерухомого майна у разі переходу права власності на такий обєкт), 15.01.2014 прийнято оскаржуване рішення щодо проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Чернігівська область, Ічнянський район, Городнянська сільська рада (кадастровий номер :02:000:0318), за ОСОБА_1 з відкриттям нового розділу, на підставі якого земельній ділянці присвоєно інший реєстраційний номер НОМЕР_1.

У свою чергу, у відповідності до статті 26 Закону № 1952-IV у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.01.2014, індексний номер 9956138 і задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

При цьому, згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачає частина 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) «Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...».

Вирішуючи питання стосовно застосування частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України» (Заява № 22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За змістом частин 4, 5 статті 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За таких обставин та з урахуванням досліджених доказів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 та частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Так, згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню повністю, то суд вважає за необхідне присудити ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.01.2014, індексний номер 9956138.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_2) судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуюча суддя В.В. Падій

Судді С.В. Бородавкіна

ОСОБА_7