Справа № 804/7761/16
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

804/7761/16

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2017 року

справа № 804/7761/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет»

до Дніпропетровської митниці ДФС

про скасування рішень,-

в с т а н о в и в :

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «АТБ-маркет» та CHINA-BASE NINGBO FOREIGN TRADE CO.,LTD., Нінгбо, Китай, було укладено контракт № 2918-CB/CN від 19 квітня 2015 року.

За умовами контракту CHINA-BASE NINGBO FOREIGN TRADE CO.,LTD., зобов’язується поставити на умовах FOB-Нінгбо, Китай (ІНКОТЕРМС 2000), товар на умовах та за ціною, визначеною у Додатках та Специфікаціях до договору, а ТОВ «АТБ-маркет» прийняти та оплатити товар.

З метою митного оформлення партії товару, поставленого за вищевказаним контрактом, уповноваженим декларантом було подано до відповідача вантажну митну декларацію № 11010001/2016/212688 від 01.06.2016, в якій заявлено митну вартість товару за ціною договору (контракту).

ТОВ «АТБ-маркет» було подано нову ВМД № 110100001/2016/207471 та здійснено митне оформлення та випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобов’язання на підставі рішення митного органу про коригування заявленої митної вартості товару.

Надаючи оцінку обґрунтованості висновків митного органу та правомірності оскаржуваного рішення про визначення митної вартості товарів, картки відмови, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу

Статтею 52 визначено, що у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п’ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об’єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов’язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов’язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об’єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов’язаних із продавцем осіб для виконання зобов’язань продавця.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним. На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об’єктивної неможливості застосування попереднього методу.

В ході перевірки правильності визначення митної вартості товарів, Дніпропетровська митниця ДФС дійшла висновку про неможливість застосування методу за ціною договору, оскільки декларантом заявлено неповні відомості та не надано документи на підтвердження числових значень митної вартості товару саме щодо третього товару, зазначеного у Специфікації до зовнішньоекономічного договору: мильні бульбашки «Гігантські бульбашки». В оскаржуваному рішенні митниця зазначила щодо відсутності документального підтвердження наявності договірних відносин з безпосереднім перевізником товару; не надано документального підтвердження включення витрат пов’язаних з перевантаженням оцінюваної партії товару до митної вартості, тоді як підтверджено наявність перевантаження контейнерів з транспортного засобу на три інших; рахунок про сплату № СФ-564 від 01.06.2016 не містить інформації про сплату перевантажувально-розвантажувальних послуг щодо оцінюваної; заявка про страхування вантажу від 11.05.2016 № 413 містить інший порт відправлення та маршрут перевезення; у специфікації вказано, що оплата товару здійснюється протягом 50 днів від дати завантаження на судно, тобто з 19.04.2016.

У зв’язку з вказаними обставинами митним органом було витребувано додаткові документи, а саме: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснювались за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом) - виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями ; копію митної декларації країни відправлення; переклади документів відповідно до ст. 254 Кодексу.

ТОВ «АТБ-маркет» повідомило про неможливість подання вказаних документів у встановлений строк.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно зі специфікацією №25СВ від 10.04.2016 до контракту №2918-CB/CN від 19.04.2015, CHINA-BASE NINGBO FOREIGN TRADE CO.,LTD. позивачу була здійснена поставка наступних товарів: іграшка дитяча «Комбайн», іграшка дитяча «Змійка», мильні бульбашки «Гігантська бульбашка», при цьому щодо кожного товару було визначено кількість та ціну.

Також судом встановлено, відповідачем не спростовано, що відповідно до інвойсу СНВС20161009 від 10.04.2016 вказаний товар було поставлено в одному контейнері № MRKU0205806/ML-CN3274751, а також всі документи щодо транспортування, навантаження/розвантаження для поставленого товару є спільними, а тому суд апеляційної інстанції знаходить обґрунтованими доводи позивача щодо неможливості виокремити певний товар з поставленої партії та безпідставності доводів митного органу щодо не підтвердження числових значень митної вартості товару, транспортної складової саме щодо третього товару, зазначеного у Специфікації до зовнішньоекономічного договору: мильні бульбашки «Гігантські бульбашки», тоді як до інших видів товарів, які поставлялися одночасно і по яким надано тотожні документи, такі питання не виникли.

Спростовуючи доводи митного органу щодо необґрунтованості висновків суду першої інстанції стосовного того, що зауваження щодо товаросупровідних документів у митного органу виникли лише стосовно третього товару, колегія суддів зазначає, що рішення про коригування митної вартості товарів містить графу «опис товарів», в якій зазначено, що коригуванню підлягає вартість саме виробу для розваг: мильні бульбашки «Гігантські бульбашки».

Щодо доводів апелянта про невідповідність умов оплати товару, зазначених у контракті та специфікації, суд апеляційної інстанції зазначає, що п. 3.1 контракту № 2918-CB/CN від 19.04.2015 містить застереження, що оплата товару здійснюється в розмірі 100% від суми, вказаної у Специфікації, протягом 30 банківських днів з дати коносаменту, якщо інше не обумовлено в Специфікації. Таким чином, умовами договору передбачено можливість здійснювати зміну умов оплати товару із зазначенням у Специфікації.

Необґрунтованими суд апеляційної інстанції також знаходить й доводи митниці щодо не підтвердження транспортної складової митної вартості товару, адже як вбачається з матеріалів справи, позивачем з ТОВ «ТГЛ Україна» було укладено договір транспортного експедирування № 2107/10 від 21.07.2010, що не заперечується сторонами, при цьому згідно з п. 2.1.1. договору експедитор зобов’язаний здійснити підбір перевізників та укласти від свого імені договори на перевезення вантажів для виконання заявок клієнта, що спростовує доводи митниці про відсутність у позивача документального підтвердження договірних відносин з безпосередніми перевізниками.

Крім того, спростовуючи посилання митниці щодо відсутності у рахунку № СФ-564 від 01.06.2016 інформації стосовно сплати перевантажувально-розвантажувальних витрат, колегія суддів зазначає, що листом № 0106-1 від 01.06.2016 ТОВ «ТГЛ Україна» підтверджено, що всі можливі витрати на перевалку, розвантаження, завантаження, та/або зберігання в проміжних портах включається у вартість послуг морського перевезення, обумовлену у відповідних заявках.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що жодним законодавчим актом не передбачено обов’язкового реквізиту рахунку-фактури, як «перевантажувально-розвантажувальні витрати».

Посилання апелянта на наявність в заявці про страхування вантажу № 413 від 11.05.2016 іншого порту відправлення та маршруту перевезення спростовуються матеріалами справи, в яких міститься лист страхової компанії «АХА страхування» № 404-16 від 06.06.2016 щодо допущення помилки, контейнер № MRKU0205806 було відвантажено з порту Shantou.

Щодо неналежності вказаного листа як доказу, на думку митного органу, оскільки його не було надано до митного органу під час винесення оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції зазначає, що сторони адміністративного судочинства наділені правом доведення обґрунтованості своїх вимог та доводів. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що наявність невірного зазначення пункту відправлення в заявці на страхування не є суттєвим для визначення митної вартості товару, адже всі інші первинні документи (декларація, прайс-лист рахунки-фактури, специфікація тощо) містять вірне зазначення пункту відправлення.

Таким чином, досліджені в судовому засіданні первинні документи, які також були подані позивачем до митного органу, повністю підтверджують митну вартість, первинно задекларовану ТОВ «АТБ-маркет» за основним методом.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що позивачем при здійсненні митного оформлення товару було надано всі необхідні та достатні документи, що дають можливість визначити митну вартість товару за основним методом, та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року в адміністративній справі № 804/7761/16 – без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 13 листопада 2017 року.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова