Справа № 159/3861/17
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/3861/17
Провадження № 2-а/159/235/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. в складі

головуючого судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 4 БУПП в м. Полтаві ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач 09.10.17 р. звернувся до суду із вказаним вище адміністративним позовом, просить скасувати як незаконну постанову серії БР № 018 687 від 04.10.17 р., винесену відповідачем про притягнення його до адмінвідповідальності за ст. 132 - 1 КУпАП (далі оскаржувана постанова). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно з оскаржуваною постановою його було притягнуто до адмінвідповідальності за ст. 132 1 КУпАП і накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.. Зазначає, що з оскаржуваної постанови слідує, що він 04.10.17 р. об 11 год. 50 хв. керував автомобілем НОМЕР_1, на М - 03 а/д Київ Харків Довжанський, ТА перевозив вантаж, габарити якого перевищують норму, а саме: ширина становить 2, 68 м, висота 4, 10 м без узгодження з НП. Дії відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови вважає неправомірними, а оскаржувану постанову незаконною, такою, що винесена без дотримання процесуального та матеріального права, без доказів вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Зазначає, що оскаржувана постанова суперечить ст. ст. 251, 252 КУпАП. Зазначає, що, дійсно, 04.10.17 р. об 11 год. 50 хв. він здійснював рух вказаним вище автомобілем по а/д Київ Харків - Довжанський, перевозив негабаритний вантаж, але при цьому ширина вантажу становила 2, 65 м, а висота 4, 10 м. Покликаючись на п. 22.5 ПДР України, п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою КМ України від 18.01.01 р. № 30 (далі Правила перевезення), ч. 3 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", зазначає, що перевищення габаритних обмежень вантажу становило менше 7 %; документом про внесення плати за проїзд є уніфікована митна квитанція МД 1 серії 20501Л № 0136609 від 02.10.17 р.. Тому він жодних ПДР України не порушував. Зазначає, що у зв»зку із незнанням чинного законодавства посадовими особами УПП у м. Полтаві щодо нього було винесено оскаржувану постанову. Просить позов задовольнити.

В судове засідання позивач не з»явився, хоча належно оповіщений. Причини неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, обґрунтувала його вищенаведеними доводами, просить позов задовольнити. Суду додатково пояснила, що та обставина, що позивач мав право керувати вказаним транспортним засобом з негабаритним вантажем за відповідними документами, що мав при собі та надав відповідачеві, стверджується відповідним дозволом та уніфікованою митною квитанцією МД 1, що обов"язково мається у водія. Ти більше, у своєму поясненні, про яке їй стало відомо лише у судовому засіданні, позивач зазначив про те, що всі необхідні дозвільні документи у нього є. Просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча належно оповіщений, про причини неявки суду не повідомив, попередньо подав до суду письмове заперечення проти позову, прохання справу розглядати у його відсутності.

Письмове заперечення проти позову обґрунтоване тим, що позов вважає безпідставним. Покликаючись на розд. 2 Положення про Департамент ПП, затверджене наказом НП України від 18.11.15 р. № 96; посадову Інструкцію, затверджену Наказом Департаменту ПП від 05.01.16 р. № 4/1, зазначає, що думка правопорушника та його незгода з прийнятим ним рішенням не є підставою до задоволення позову. Покликаючись на ст. 9 КАС України, зазначає, що позивач 04.10.17 р. об 11 год. 50 хв. на 208 км а/д Київ Харків Довжанский керував автомобілем марки «ДАФ ХF 105.410т», д. н. з. АС 7075 ВО, буксирував причіп з вантажем, ширина якого 2,65м, висота 4,10 м, без відповідного погодження, чим порушив п. 22.5 ПДР України. Покликаючись на п. 22.5 ПДР України, ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги», п. п. 2, 4, 9 Правил перевезення, п. п. «г» п. 2.1 ПДР України, зазначає, що позивач відповідних дозвільних документів не надав. Уніфікована митна квитанція МД 1 не є таким дозвільним документом, так як застосовується лише у випадках, передбачених п. 1.2 Порядку застосування уніфікованої митної квитанції МД 1, затвердженого наказом МС України від 04.01.05 р.. Покликаючись на ст. ст. 132 1, 23, ч. 5 ст. 258, ч. 1 ст. 276 КУпАП, п. 4, п. 2 розд. 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджену Наказом МВС України від 07.11.15 р. № 1 395, просить у задоволенні позову відмовити.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності сторін.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, зясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачене ст. 132 1 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв»язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Як слідує із змісту ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об»єктивне з»ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіганню правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови на момент її винесення.

Стаття 132 1 КУпАП, дійсно, передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, за що передбачено штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до копій оскаржуваної постанови, наданої суду сторонами, 04.10.17 р. відповідачем як інспектором роти № 4 БУПП в м. Полтаві на 208 км а/д М 03 Київ Харків - Довжанський було винесено щодо позивача оскаржувану постанову. В останній зазначено, що позивач, 04.10.17 р. об 11 год. 50 хв. на 208 км а/д Київ Харків Довжанский керував автомобілем марки «ДАФ ХF 105.410т», д. н. з. АС 7075 ВО, буксирував причіп, порушив правила перевезення великогабаритних вантажів, а саме: перевозив сільськогосподарську техніку (трактор) шириною 2,65 м, висотою 4,10 м, без узгодження з органам НП, чим порушив п. 22.5 ПДР України. Тим самим скоїв правопорушення, передбачене ст. 132 1 КУпАП. На позивача накладено адмінстягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.. Копія оскаржуваної постанови вручена позивачеві під розпис.

Відповідно до змісту п. 22.5. ПДР України, дійсно, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Згідно з Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі Правила перевезення), затвердженими постановою КМ України від 18.01.01 р. N 30, ними встановлено єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Як зазначено у п. 4 розділу «Умови і режим проїзду великогабаритних та великовагових т/з» Правил, рух великовагових та великогабаритних т/з автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі, зокрема, дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією. Дозвіл оформлюється підрозділами Державтоінспекції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично - дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв'язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених т/з.

За змістом абз . 1 п. 4 Правил, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до копії узгодження проїзду № 7. 2 нг/8 795 від 26.09.17 р., ТОВ «Негабарит Сервіс», водієм у якому працює позивач, було узгоджено з Держагенством автодоріг України «Укравтодором» проїзд автомобіля під керуванням позивача, зокрема, і по а/д М - 03, в період з 29.09.17 р. по 12.10.17 р..

Відповідно до копії уніфікованої митної квитанції МД 1 серії 20501Л № 0136609 від 02.10.17 р., було внесено плату за проїзд автомобіля під керуванням позивача.

Відповідно до змісту ст. 251 КУпАП, вона визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у т. ч. тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається із змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Однак, позивач не надав суду доказів на підтвердження такого свого твердження.

Як передбачено ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як слідує зі змісту ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 розд. III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132 - 1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідач правомірно виніс оскаржувану постанову у місці, що визначене ним як місце вчинення правопорушення.

У відповідності до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи відповідача, наведені ним у письмовому запереченні проти позову не заслуговують на уваги у тій їх частині, що позивач не надав будь - яких дозвільних документів.

Так, як слідує з копії письмового пояснення позивача, наданої суду відповідачем, позивач 04.10.17 р. пояснював, що дозвільні документи для проїзду він мав.

Наведене вище підтверджує доводи позивача та його представника про безпідставність притягнення позивача до адмінвідповідальності.

За таких обставин, як вважає суд, відповідач мав би спростувати у оскаржуваній постанові вказане вище пояснення позивача, або надати йому правову оцінку, чого зроблено не було. Тому оскаржувану постанову суд вважає необґрунтованою.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що, дійсно, 04.10.17 р. відповідачем було винесено щодо позивача оскаржувану постанову. Суд приходить до висновку, що при розгляді справи про притягнення позивача до адмінвідповідальності та прийнятті оскаржуваної постанови відповідачем було допущено порушення вимог закону, а саме ст. ст. 251, 252 КУпАП щодо збирання доказів винуватості позивача при запереченні ним своєї винуватості до вирішення справи по суті; належного обґрунтування свого рішення в частині спростування доводів позивача, наведених у письмовому запереченні та наданих до винесення оскаржуваної постанови, та прийняття рішення з врахуванням та оцінкою як такого пояснення, так зібраних на його спростування та доведення винуватості особи доказів. Тому наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Інші доводи позивача стосовно неправомірності поведінки відповідача не знайшли свого ствердження в судовому засіданні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 8 - 11, п. 2 ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 72, ст. ст. 86, 87, 159, 160 - 163, 256, 100 КАС України, ст. ст. 7, 9, 222, 245, 251, 252, 256, 268, 272, 278, 132 - 1 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити повністю.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 018687, винесену 04.10.17 р. інспектором роти № 4 БУПП в м. Полтаві ОСОБА_3 про визнання позивача у справі ОСОБА_2 - винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 132 1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн., - скасувати.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайсуд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі 10 днів з наступного дня після її проголошення.

Головуючий:ОСОБА_4