Справа № 826/14156/17
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

08 листопада 2017 року м. Київ № 826/14156/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Катющенко В.П., вивчивши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд: "визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Каравай Надії Володимирівни про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 1812220 від 19.04.2013 17:56:39, про реєстрацію за Київською регіональною дирекцією АТ "Райффайзен Банк Аваль" () права приватної власності на квартиру за адресою: 03194, АДРЕСА_1 з внесенням запису про скасування державної реєстрації речових прав та відновленням запису про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою: 03194, АДРЕСА_1".

Пунктом 4 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається «"судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною другою вказаної статті Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що у 2008 році придбав квартиру АДРЕСА_2. Проте, за результатами проведених торгів указана квартира була передана у власність АТ "Райффайзен Банк Аваль" на підставі свідоцтва від 27.06.2012. Разом з тим, третя особа тривалий час не здійснювала державну реєстрацію права власності на квартиру, і відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав станом на 06.06.2016 власником квартири АДРЕСА_2 залишався ОСОБА_1 Стверджує, що у січні 2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна видала третій особі дублікат свідоцтва, на підставі якого відповідачем "заднім числом" здійснено реєстрацію права власності на вказану квартиру за АТ "Райффайзен Банк Аваль". Зважаючи на викладені обставини, позивач вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Наведені вище обставини свідчать на користь висновку, що ОСОБА_1 оскаржує реєстраційні дії, пов'язані з переходом та реєстрацією права власності на квартиру АДРЕСА_2.

Таким чином, під час вирішення даного спору підлягають з'ясуванню обставини щодо підстав набуття АТ "Райффайзен Банк Аваль" права власності на спірне майно, з огляду на що суд дійшов висновку, що заявлені вимоги мають приватно-правовий характер, оскільки по суті позивач доводить своє право на нерухоме майно та вимагає усунути обставини, що перешкоджають реалізації права власності на спірне майно. А тому розгляд такого спору не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Дана правова позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 31 січня 2017 року по справі №21-1237а16, від 24 січня 2017 року по справі №815/6165/14, від 27 січня 2017 року по справі №201/3164/12.

Крім того, з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що у провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває справа № 759/6680/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції "Райффайзен Банк Аваль", Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни про визнання недійсним свідоцтва, посвідченого приватним нотаріусом, визнання недійсною постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, визнання недійсним акта державного виконавця, скасування державної реєстрації права власності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно частини п'ятої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Відповідно до вимог частини шостої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суд роз'яснює позивачеві, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Попередити позивача, що позовні матеріали будуть повернуті йому після закінчення строку для апеляційного оскарження.

Ухвала набирає законної сили відповідно до частини першої 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Катющенко