Справа № 822/1467/17
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1467/17

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року 11.00 год.м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі :головуючого-судді суддівМайстер П.М. Ковальчук О.К. Салюка П.І.
при секретарі за участі:Нетичай Ю.В. позивача ОСОБА_1 , представника позивача Савлівої Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, третя особа Державний заклад "Український науково - практичний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Міністерства охорони здоров`я України" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, в якому просить суд:

- визнати дії Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції щодо не надання лікарю-онкологу (хірургу) ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій протиправними;

- зобов`язати Державну службу України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції на підставі поданих документів надати лікарю-онкологу (хірургу) ОСОБА_1 статус учасника бойових дій;

- зобов`язати Державну службу України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції видати лікарю-онкологу (хірургу) ОСОБА_1 посвідчення учасника бойових дій встановленого законодавством зразка.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що лікар-онколог ОСОБА_1 на підставі листа Державної установи "Український науково - практичний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Міністерства охорони здоров`я України", листа Міністерства охорони здоров`я України № 3.05-22498 від 05 серпня 2014 року, наказу Міністерства охорони здоров`я України № 109-Адм від 29 серпня 2014 року "Про формування зведеного загону медицини катастроф на території Донецької області», наказу Міністерства охорони здоров`я України № 671 від 25 вересня 2014 року «Про роботу спеціалізованих медичних бригад другої черги медицини катастроф Центрів екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у режимі підвищеної готовності», наказу Департаменту охорони здоров`я Хмельницької обласної державної адміністрації № 317-відр від 04 листопада 2014 року " Про відрядження", наказу Управління охорони здоров`я Кам`янець-Подільської міської ради № 142 від 05 листопада 2014 року " Про відрядження" був направлений у розпорядження Департаменту охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації на базі хірургічного відділення Комунальної установи «Маріупольська міська лікарня швидкої медичної допомоги» для надання хірургічної допомоги постраждалим військовослужбовцям із зони проведення антитерористичної операції у період з 06 листопада 2014 року по 09 грудня 2014 року. Вказує, що факт залучення позивача до надання допомоги під час проведення антитерористичної операції у період з 06 листопада 2014 року по 09 грудня 2014 року у Донецькій області підтверджується відповідними посвідченнями про відрядження та наказами. Зазначає, що після повернення додому, позивачем було подане письмове звернення до відповідних органів щодо надання йому статусу учасника бойових дій як такому, що брав безпосередню участь в антитерористичній операції. Однак ОСОБА_1 отримав письмову відмову у зв`язку з тим, що Державний заклад "Український науково - практичний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Міністерства охорони здоров`я України" не виконав покладених на нього обов`язків, а відтак Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції відмовляє у наданні позивачу статусу учасника бойових дій. Вказує, що на сьогоднішній день ОСОБА_1 , який неодноразово залучався до надання кваліфікованої медичної допомоги у зоні проведення антитерористичній операції отримав статус учасника війни.

Позивач, представник позивача в судовому засіданні підтвердили викладені в позовній заяві обставини, просять позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника та подав заперечення проти адміністративного позову.

В обґрунтування заперечення зазначає, що на адресу Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції надійшов лист Департаменту охорони здоров`я Хмельницьке обласної державної адміністрації від 31.12.2014 № 03-02/2953 із клопотанням розглянути документи ОСОБА_1 на міжвідомчій комісії з питань надання статусу учасника, бойових дій як такому, що захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення. Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції 05.02.2015 року винесла надіслані документи ОСОБА_1 на розгляд міжвідомчої комісії з питань надання статусу учасника бойових дій.

Вказує, що міжвідомча комісія з питань надання статусу учасника бойових дій 05.02.2015 року одноголосно прийняла рішення повернути документи ОСОБА_1 Департаменту охорони здоров`я Хмельницької обласної державної адміністрації на доопрацювання як такі, що не відповідають чинному законодавству.

Зазначає, що Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції на підставі рішення міжвідомчої комісії листом від 09.02.2015 року № 383/01/07.1-15 повернула Департаменту охорони здоров`я Хмельницької обласної державної адміністрації. Відповідач вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідач 07.11.2017 року надіслав до суду клопотання, в якому заперечує проти позову ОСОБА_1 та просить залишити позовну заяву без розгляду у зв`язку із пропущенням встановленого строку звернення до адміністративного суду.

Розглянувши вказане клопотання суд, протокольною ухвалою, відмовляє в задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, враховуючи наступне.

25.05.2017 року представник позивача звернулася з заявою до Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.

07.06.2017 року Хмельницький окружний адміністративний суд зупинив провадження у справі до прийняття рішення Державною службою України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, або відмови йому в надані статусу учасника бойових дій.

23.06.2017 року представник позивача отримала відповідь на заяву від 25.05.2017 року, в якій зазначено, що відповідно до протоколу засідання міжвідомчої комісії №7 від 22.06.2017 прийнято рішення повернути матеріали ОСОБА_1 для доопрацювання з метою подання на розгляд Міжвідомчої комісії належним чином оформлених документів, передбачених абзацом третім пункту 4 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. №413 (в редакції від 20.08.2014) про безпосереднє залучення керівництвом антитерористичної операції (керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України або особою, яка його заміщує) до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Згідно ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.

З тексту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прямо витікає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд.

Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Оскільки надана відповідь Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції не є рішенням щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, або відмови йому в надані статусу учасника бойових дій, тому суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до адміністративного суду, встановлений ст.99 КАС України.

Третя особа - Державний заклад "Український науково - практичний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Міністерства охорони здоров`я України" належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника та подав пояснення по справі, в якому вказує, що відповідаючи на адвокатський запит представника позивача від 27.08.2016 року № 13-27/08-16 Державний заклад листом від 12.09.2016 року № 01.03-450 повідомив, що згідно наказу МОЗ України від 20.11.1997 року № 334 «Про визначення у складі державної служби медицини катастроф медичних сил, засобів і лікувальних закладів» визначення у складі державної служби медицини катастроф бригад першої і другої черги покладено на керівників структурних підрозділів (управлінь, головних управлінь, департаментів) охорони здоров`я обласних та Київської міської державних адміністрацій. Перший добровольчий мобільний шпиталь імені М.І. Пирогова є структурним підрозділом Всеукраїнської благодійної організації «Рада захисту прав та безпеки пацієнтів» і керується у своїй роботі нормативно-правовими документами зазначеної Всеукраїнської благодійної організації. З клопотанням щодо залучення зведеного корпусу медицини катастроф МОЗ України до АТО, Міністерство охорони здоров`я України на адресу Антитерористичного центру (АТЦ) при Службі безпеки України не зверталось. Дозвіл і погодження на застосування Першого добровольчого мобільного шпиталю імені М.І. Пирогова надається Міністерством оборони України. Список кандидатів до зарахування у Перший добровольчий мобільний шпиталь імені М.І. Пирогова надається до Державного закладу працівниками шпиталю. Державний заклад «Український науково-практичний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Міністерства охорони здоров`я України» відбирав кандидатури медичних працівників державних та комунальних лікувальних закладів та готував проекти листів, які за підписом посадових осіб МОЗ України направлялись керівникам структурних підрозділів (управлінь, головних управлінь, департаментів) охорони здоров`я обласних та Київської міської державних адміністрацій з проханням направити осіб, які виявили добровільне бажання працювати у шпиталі. Інформація, щодо остаточного зарахування цих осіб до складу працівників шпиталю, звітність про їх використання та результати роботи до Державного закладу не надходили.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Департаменту охорони здоров`я Хмельницької обласної державної адміністрації № 317-відр від 04 листопада 2014 року " Про відрядження", на виконання наказу Міністерства охорони здоров`я України № 671 від 25 вересня 2014 року «Про роботу спеціалізованих медичних бригад другої черги медицини катастроф Центрів екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у режимі підвищеної готовності» та наказу Міністерства охорони здоров`я України № від 29.08.2014 року № 109-Адм "Про формування зведеного загону медицини катастроф на території Донецької області" лікаря-онколога (хірурга) Кам`янець-Подільської міської поліклініки № 1 ОСОБА_1 було відряджено до м. Маріуполь з 06 листопада 2014 року по 09 грудня 2014 року.

Посвідченням про відрядження підтверджено, що позивач з 06 листопада 2014 року по 09 грудня 2014 року відряджений в м. Маріуполь Донецької області для роботи в зведеному Загоні медицини катастроф.

Відповідно до довідки № 733 від 08.12.2014 року, яка видана комунальною установою "Маріупольська міська лікарня швидкої медичної допомоги" позивач з 06.11.2014 року по 09.12.2014 року знаходився у відрядженні на базі хірургічного відділення комунальної установи "Маріупольська міська лікарня швидкої медичної допомоги" для надання хірургічної допомоги постраждалим військовослужбовцям із зони проведення антитерористичної операції.

Відповідно до довідки № 458/08 від 16.08.2016 року, яка видана Військовою частиною НОМЕР_1 м. Маріуполь, ОСОБА_1 в період з 10.07.2015 року по 28.07.2015 року перебував в зоні антитерористичної операції у складі батальйону спеціального призначення (резервний батальйон) військової частини НОМЕР_1 (м.Маріуполь) Національної гвардії України та виконував обов`язки лікаря.

24.10.2016 року ОСОБА_1 видане посвідчення серії НОМЕР_2 про надання статусу учасника війни.

Позивачем було подане письмове звернення до відповідних органів щодо надання йому статусу учасника бойових дій як такому, що брав безпосередню участь в антитерористичній операції.

Відповідно до витягу з протоколу № 6 від 05.02.2015 року міжвідомча комісія з питань надання статусу учасника бойових дій прийняла рішення повернути документи ОСОБА_1 Департаменту охорони здоров`я Хмельницької обласної державної адміністрації на доопрацювання як такі, що не відповідають вимогам Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.

Судом встановлено, що Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції на підставі рішення міжвідомчої комісії листом від 09.02.2015 року № 383/01/07.1-15 повернула Департаменту охорони здоров`я Хмельницької обласної державної адміністрації на доопрацювання матеріали ОСОБА_1 щодо надання йому статусу учасника бойових дій.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 19 ч.1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначає Кабінет Міністрів України. Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 затверджений Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (далі - Порядок № 413), який визначає процедуру надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб.

Згідно з абзацом 2 пункту 2 Порядку № 413 статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Пунктом 4 Порядку № 413 визначено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення:

витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення;

для осіб, які залучалися до проведення антитерористичної операції на строк менше ніж 30 календарних днів, - документи, зазначені в абзаці другому цього пункту, витяги з бойових наказів, бойових розпоряджень, бойових донесень (журналів бойових дій, оперативних завдань), які підтверджують факт безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, проведення розвідувальних заходів;

для осіб, які отримали поранення, контузії, каліцтва (крім випадків необережного поводження із зброєю та ухилення від військової служби шляхом самокалічення або шляхом симуляції хвороби), - документи, зазначені в абзаці другому цього пункту, матеріали спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, контузій, каліцтв;

для осіб, зазначених в абзаці третьому пункту 2 цього Порядку, - документи про залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, передбачені абзацами другим - четвертим цього пункту, або нотаріально завірені свідчення не менше ніж двох свідків із числа осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, які разом із такою особою брали участь в антитерористичній операції та отримали статус учасника бойових дій або інваліда війни, у разі підтвердження суб`єктами боротьби з тероризмом факту взаємодії зазначених осіб (особисто або під час перебування у складі добровольчих формувань) із Збройними Силами, МВС, Національною гвардією та іншими утвореними відповідно до законів військовими формуваннями та правоохоронними органами.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 413, рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається: комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС (далі - комісія); міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (далі - міжвідомча комісія), - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання.

Згідно п.6 Порядку № 413 для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо у районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади.

Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та у місячний строк з дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.

Комісії інформують у місячний строк Державну службу у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції про осіб, яким надано статус учасника бойових дій, за формою згідно з додатком 3.

Комісії подають на розгляд міжвідомчої комісії документи із спірних питань, які потребують міжвідомчого врегулювання.

Міжвідомча комісія розглядає документи, надіслані комісіями, та у разі потреби уточнює інформацію про осіб, стосовно яких вони подані (надсилає необхідні запити тощо), заслуховує пояснення таких осіб, свідків, представників державних органів та у місячний строк з дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення щодо надання статусу учасника бойових дій, про що інформує комісії.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Порядком передбачено обов`язок командирів (начальників) військових частин (органів, підрозділів) або інших керівників установ, закладів у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення подати на розгляд комісії довідки та документи із зазначених у п. 4 Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.

Як вбачається з матеріалів справи, документи командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником установи, закладу до комісії чи керівником підприємства, установи, організації до міжвідомчої комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій не подавалися, а тому позивач скористався своїм правом на звернення до відповідної комісії самостійно.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 413 у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії.

У разі відмови в наданні статусу учасника бойових дій питання про надання особі зазначеного статусу може повторно виноситися на розгляд комісії за рішенням керівника відповідного міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади чи іншого державного органу, зазначеного у пункті 5 цього Порядку (абзац третій пункту 8 Порядку № 413).

Таким чином, виходячи з наведених норм вбачається, що комісія або міжвідомча комісія, за результатами розгляду документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, поданих за зверненням особи самостійно, має прийняти одне зі законодавчо визначених можливих рішень: про надання статусу учасника бойових або про відмову у наданні такого статусу. Прийняття будь-якого іншого рішення, у тому числі про повернення документів стосовно надання статусу учасника бойових дій за безпосередню участь в антитерористичній операції без реалізації, законодавством не передбачено.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача визнати дії Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції щодо не надання лікарю-онкологу (хірургу) ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій протиправними є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Водночас, позовні вимоги про зобов`язання Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції на підставі поданих документів надати лікарю-онкологу (хірургу) ОСОБА_1 статус учасника бойових дій та зобов`язання Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції видати лікарю-онкологу (хірургу) ОСОБА_1 посвідчення учасника бойових дій встановленого законодавством зразка, не підлягає задоволенню з врахування наступного.

Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

А тому, з огляду на викладене, з метою належного захисту прав позивача, та з метою невтручання в дискреційні повноваження відповідача, суд вважає за необхідне визначити спосіб захисту порушеного права позивача, шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути та прийняти рішення щодо надання лікарю - онкологу (хірургу) ОСОБА_1 учасника бойових дій згідно Порядку затвердженого Постановою Кабінетів Миністрів України від 20 серпня 2014 року №413.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З наведених вище підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.11, 71, 86, 99, 100, 158-163, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції протиправними та зобов`язати Державну службу України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції розглянути та прийняти рішення щодо надання лікарю - онкологу (хірургу) ОСОБА_1 учасника бойових дій згідно Порядку затвердженого Постановою Кабінетів Миністрів України від 20 серпня 2014 року №413.

В решті позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 13 листопада 2017 року

Головуючий суддя судді П.М. Майстер О.К. Ковальчук П.І. Салюк
"Згідно з оригіналом" Суддя П.М. Майстер