Справа № 812/1418/17
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 листопада 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1418/17

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чернявської Т.І.,

за участю

секретаря судового засідання Шляхтун М.М.

та

представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1 (довіреність від 20.07.2017 № 363)

ОСОБА_2 (довіреність від 20.07.2017 № 365)

від відповідача - ОСОБА_3 (довіреність від 12.06.2017 № 790/9/12-32-10-00-29)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний і проектний інститут «Водоочисні технології»

до Головного управління ДФС у Луганській області

про визнання незаконним та скасування рішення від 15 вересня 2017 року № НОМЕР_1,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний і проектний інститут «Водоочисні технології» (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Луганській області (далі - відповідач), в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 15.09.2017 № НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою Луганського окружного адміністративного суду від 13.07.2016 у справі № 812/476/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний і проектний інститут «Водоочисні технології» до державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області про визнання незаконним та скасування рішення від 10.02.2016 № НОМЕР_2, визнання недоїмки зі сплати єдиного внеску безнадійною та такою, яка підлягає списанню, встановлено, що на нього поширюється Закон України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон № 1669) та пункт 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464), які не передбачають для звільнення від відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску надання платником єдиного внеску окремих документів: заяв про звільнення від штрафу та/або пені, сертифікатів Торгово-промислової палати, тощо. Зазначені обставини, за твердженням позивача, відповідно до положень статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Головне управління ДФС у Луганській області адміністративний позов не визнало, про що подало заперечення проти адміністративного позову від 01.11.2017 б/н (т. 2 арк. спр. 48-51).

У запереченнях проти адміністративного позову від 01.11.2017 б/н відповідач просить відмовити позивачеві в адміністративному позові повністю. Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначив, що позивач є платником єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та на підставі пункту 1 частини другої статті 6 Закону № 2464 повинен своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону № 2464 позивач зобовязаний сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. Частиною дванадцятою статті 9 Закону № 2464 чітко визначено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Оскільки позивачем своєчасно не було сплачено єдиний внесок, на виконання вимог пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464 відповідачем за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску було застосовано до останнього штраф у розмірі 20 % своєчасно несплаченої суми. Разом з тим на суму недоїмки нараховано пеню з розрахунку 0,1 % суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Також представник Головного управління ДФС у Луганській області звернув увагу суду на те, що відповідно до статті 10 Закону № 1669 протягом дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України. Для реалізації визначених Законом № 1669 заходів підтримки субєктів господарювання, як то звільнення від сплати податків або незастосування фінансових санкцій, позивач має довести наявність форс-мажорних обставин особисто для себе. Позивачем відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України до державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області не надавався, а отже форс-мажорні обставини не підтверджені. Саме по собі включення того чи іншого населеного пункту до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, не є безумовною підставою для невиконання чи виконання не в повному обсязі платниками єдиного внеску своїх обовязків, передбачених частиною другою статті 6 Закону № 2464.

Щодо посилання позивача на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 13.07.2016 у справі № 812/476/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний і проектний інститут «Водоочисні технології» до державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області про визнання незаконним та скасування рішення від 10.02.2016 № НОМЕР_2, визнання недоїмки зі сплати єдиного внеску безнадійною та такою, яка підлягає списанню, відповідач вказав, що цим судовим рішенням не встановлений факт звільнення позивача від сплати єдиного соціального внеску на майбутні періоди. Більш того, у судовому рішенні зазначено, що позивач на підставі норми пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464, яка проіснувала з 15.10.2014 до 01.01.2016, внаслідок її виключення згідно із Законом України від 24.12.2015 № 911-III, звільнявся від виконання зобов'язань платника єдиного внеску, встановлених частиною другою статті 6 Закону № 2464, у тому числі передбачених підпунктом першим частини другої цієї статті, а саме, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, у період з 14.04.2014 по 01.01.2016.

На заперечення відповідача проти адміністративного позову позивачем поданий відзив від 03.11.2017 б/н (т. 2 арк. спр. 56-57). У відзиві на заперечення відповідача проти адміністративного позову позивач зазначив, що оскільки в силу приписів пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 платники звільнені від обовязків своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, то «несвоєчасної або не в повному обсязі сплати» бути не може за визначенням. Закон № 2464, норми якого є підставою даного позову, не вимагає наявності сертифікату. Редакція пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 є незмінною з моменту прийняття і у тексті даної правової норми відсутня відсічна дата «1 січня 2016 року». Навпаки, законодавець встановлює дату закінчення звільнення від виконання обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464, дату закінчення антитерористичної операції. Наразі антитерористична операція триває і місцезнаходження платника не змінювалось.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх повністю, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та відзиві на заперечення відповідача поти позову.

Представник відповідача у судовому засіданні проти адміністративного позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним у запереченні на адміністративний позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 КАС України, суд встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний і проектний інститут «Водоочисні технології» (ідентифікаційний код 30421760) зареєстроване юридичною особою, знаходиться у місті Сєвєродонецьку Луганської області та перебуває у державній податковій інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області на обліку як платник податків та платник єдиного внеску, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05.10.2017 за № НОМЕР_3 (т. 1 арк. спр. 16-19).

Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний і проектний інститут «Водоочисні технології» у відповідності із вимогами Закону № 2464 є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Базовим звітним періодом для позивача є календарний місяць.

У межах спірних правовідносин позивач відповідно до поданих звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до фіскальних органів, повинен сплатити єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування:

- за жовтень 2015 року в загальній сумі 65932,72 грн (т. 2 арк. спр. 63-70);

- за листопад 2015 року в загальній сумі 66426,75 грн (т. 1 арк. спр. 127-141);

- за грудень 2015 року в загальній сумі 67941,18 грн (т. 1 арк. спр. 149-164);

- за січень 2016 року в загальній сумі 33645,09 грн (т. 1 арк. спр. 172-188);

- за лютий 2016 року в загальній сумі 37566,72 грн (т. 1 арк. спр. 193-208);

- за березень 2016 року в загальній сумі 35255,92 грн (т. 1 арк. спр. 213-227);

- за квітень 2016 року в загальній сумі 35000,33 грн (т. 1 арк. спр. 232-246);

- за травень 2016 року в загальній сумі 38131,58 грн (т. 2 арк. спр. 1-16);

- за червень 2016 року в загальній сумі 38640,60 грн (т. 2 арк. спр. 22-30).

Сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснена позивачем:

- за жовтень 2015 року в загальній сумі 65932,72 грн платіжними дорученнями від 01.12.2015 №№ 273, 274, 275, 276, 277, від 29.12.2015 №№ 289, 290 (т. 1 арк. спр. 120-126);

- за листопад 2015 року в загальній сумі 66426,75 грн платіжними дорученнями від 29.12.2015 №№ 284, 285, 286, 287, 288, від 01.02.2016 №№ 4, 5 (т. 1 арк. спр. 142-148);

- за грудень 2015 року в загальній сумі 67941,18 грн платіжними дорученнями від 05.02.2016 №№ 11, 12, 13, 14, 15, від 23.02.2016 №№ 24, 25 (т. 1 арк. спр. 165-171);

- за січень 2016 року в загальній сумі 33645,09 грн платіжними дорученнями від 01.03.2016 №№ 31, 32, 33, від 14.03.2016 №№ 44 (т. 1 арк. спр. 189-192);

- за лютий 2016 року в загальній сумі 37566,72 грн платіжними дорученнями від 29.03.2016 №№ 51, 52, 53, від 12.04.2016 № 58 (т. 1 арк. спр. 209-212);

- за березень 2016 року в загальній сумі 35255,92 грн платіжними дорученнями від 25.04.2016 №№ 65, 66, 67, від 28.04.2016 № 74 (т. 1 арк. спр. 228-231);

- за квітень 2016 року в загальній сумі 35000,33 грн платіжними дорученнями від 13.05.2016 № 112, від 27.05.2016 №№ 81, 82, 83, від 22.06.2016 № 93 (т. 1 арк. спр. 247-251);

- за травень 2016 року в загальній сумі 38131,58 грн платіжними дорученнями від 23.05.2016 № 107, від 22.06.2016 № 96, 97, 98, від 15.07.2016 № 146 (т. 2 арк. спр. 17-21);

- за червень 2016 року в загальній сумі 38640,60 грн платіжними дорученнями від 30.06.2016 № 106, від 13.07.2016 № 142, від 26.07.2016 №№ 155, 156, 157, від 29.07.2016 № 161 (т. 2 арк. спр. 31-36).

Сплата позивачем єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за базові звітні періоди жовтень 2015 року - червень 2016 року також підтверджується інтегрованою карткою платника за 2015-2017 роки (т. 1 арк. спр. 42-115).

На підставі даних інтегрованої картки платника Головним управлінням ДФС у Луганській області згідно з частиною десятою та пунктом 2 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464 прийнято рішення від 15.09.2017 № НОМЕР_1 про застосування до товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний і проектний інститут «Водоочисні технології» (ідентифікаційний код 30421760) штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 21.11.2015 по 29.07.2016 в сумі 77782,03 грн (т. 1 арк. спр. 7-8).

Рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 15.09.2017 № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску отримано позивачем 18.09.2017, позовна заява до суду подана нарочним 03.10.2017 за вхідним реєстраційним № 23850/2017, що свідчить про дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, встановленого частиною пятою статті 99 КАС України.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених позовних вимог та оцінюючи обґрунтованість заперечень відповідача, суд виходить з такого.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон № 2464.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2646 єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування;

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок (пункт 10 частини першої статті 1 Закону № 2464).

Відповідно до абзацу другого пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Платник єдиного внеску зобовязаний подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв'язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю (пункт 4 частини другої статті 6 Закону № 2464).

Згідно із абзацом першим частини восьмої статті 9 Закону № 2464 платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань (абзац другий частини восьмої статті 9 Закону № 2464).

На суму недоїмки відповідно до приписів частини десятої статті 25 Закону № 2464 нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 2 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464 передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску (частина чотирнадцята статті 25 Закону № 2464).

Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

02.09.2014 Верховною Радою України прийнято Закон № 1669 (набув чинності 15.10.2014), який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 1 Закону № 1669 встановлено, що територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Підпунктом 8 пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 внесено зміни до Закону № 2464, а саме підпункт б) розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3 (який згідно з Законом України від 02.03.2015 № 219-VІІІ перейменований в пункт 9-4) такого змісту:

«9-4. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обовязків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Пунктом 28 розділу І Закону України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2016, виключено підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону № 1669, але положення підпункту 8 пункту 4 статті 11 Закону № 1669 були реалізовані шляхом внесення відповідних змін до Закону № 2464. Тобто, положення підпункту 8 пункту 4 статті 11 Закону № 1669 після набрання ними чинності стали невідємною складовою Закону № 2464, а сам підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону № 1669 вичерпав свою функцію. Аналогічний підхід застосовано Конституційним Судом України в ухвалі від 05.02.2008 у справі № 2-1/2008.

Пункт 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 є діючим на теперішній час, зміни безпосередньо до Закону № 2464 щодо виключення (або викладення в новій редакції) цієї норми не вносились.

Для звільнення платників єдиного внеску від відповідальності у вигляді штрафних та фінансових санкцій за невиконання вимог законодавства щодо своєчасної сплати єдиного внеску в період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції згідно з положеннями пункту 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 достатньо лише факту перебування відповідного платника єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону № 1669, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 № 405/2014.

При цьому, суд зауважує, що незастосування до платників єдиного внеску, зазначених в абзаці 1 пункту 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464, відповідальності, штрафних та фінансових санкцій за невиконання обов'язків платника єдиного внеску законодавець не обумовлював додатковими умовами, зокрема необхідністю подання окремої заяви про звільнення від відповідальності та отримання сертифікату (висновку) Торгово-промислової палати України. Отримання сертифікату (висновку) Торгово-промислової палати України є додатковою умовою звільнення від відповідальності для інших зобовязань.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» місто Сєвєродонецьк (Сєвєродонецька міська рада) Луганської області увійшло до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

У період невиконання обовязків платника єдиного внеску (жовтень 2015 року червень 2016 року) позивач знаходився на обліку в органі доходів і зборів (державній податковій інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області), розташованому на території населеного пункту (м. Сєвєродонецьк), визначеного переліком, зазначеним у статті 2 Закону № 1669, де проводилася антитерористична операція.

Отже, в силу положень абзацу 3 пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 з 14.04.2014 відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені Законом № 2464 за невиконання обов'язків платника єдиного внеску, до позивача не застосовуються, у звязку з чим рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 15.09.2017 № НОМЕР_1 про застосування до товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний і проектний інститут «Водоочисні технології» (ідентифікаційний код 30421760) штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 21.11.2015 по 29.07.2016 в сумі 77782,03 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на вищезазначене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний і проектний інститут «Водоочисні технології» належить задовольнити повністю.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права суд зазначає таке.

Із змісту статті 162 КАС України слідує, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.

При цьому, одночасне застосування обох способів захисту порушеного права - визнання спірного акта нечинним та скасування такого акта - є помилковим.

Скасування акта суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Визнання ж акта суб'єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Суд визначає, що рішення суб'єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти.

При цьому, вимоги про визнання акта владного органу незаконним, недійсним або неправомірним тощо є різними словесними формами вираження одного й того самого способу захисту порушеного права позивача, а саме визнання акта протиправним.

З огляду на положення пункту 1 частини другої статті 162 КАС України у разі визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень, суд повинен скасувати його, якщо він є актом індивідуальної дії, або визнати нечинним, якщо він є нормативно-правовим актом, про що зазначити у резолютивній частині постанови.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позовні вимоги носять майновий характер і позов підлягає повному задоволенню, на користь позивача необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1600,00 грн.

На підставі частини третьої статті 160 КАС України у судовому засіданні 08 листопада 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено до 13 листопада 2017 року, про що згідно вимог частини другої статті 167 КАС України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний і проектний інститут «Водоочисні технології» до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання незаконним та скасування рішення від 15 вересня 2017 року № НОМЕР_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 15 вересня 2017 року № НОМЕР_1 про застосування до товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний і проектний інститут «Водоочисні технології» (ідентифікаційний код 30421760) штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 21 листопада 2015 року по 29 липня 2016 року в сумі 77782,03 грн (сімдесят сім тисяч сімсот вісімдесят дві грн 03 коп.).

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний і проектний інститут «Водоочисні технології» (ідентифікаційний код 30421760, місцезнаходження: 93400, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Гоголя, будинок 16) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Луганській області (ідентифікаційний код 39591445, місцезнаходження: 93400, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Енергетиків, будинок 72) судовий збір в розмірі 1600,00 грн (одна тисяча шістсот грн 00 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Згідно з частиною третьою статті 160 КАС України постанова складена у повному обсязі 13 листопада 2017 року.

Суддя ОСОБА_4