Справа № 807/912/17
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2017 рокум. Ужгород№ 807/912/17

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.

з участю секретаря судового засідання Кубічек Н.І.

за участю сторін:

позивача не зявився;

представника відповідача ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 07 листопада 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 09 листопада 2017 року.

28 липня 2017 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся з позовною заявою ОСОБА_2 до заступника начальника Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області ОСОБА_3, якою просить суд: "1. Поновити строк оскарження постанови серії АО № 081626 від 30 травня 2017 року Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області про застосування адміністративно-господарського штрафу відносно мене в сумі 1700 грн.; 2. Визнати протиправною і скасувати постанову серії АО № 081626 від 30 травня 2017 року Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області про застосування адміністративно-господарського штрафу відносно мене в сумі 1700 грн.; 3. Витребувати з Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області матеріали справи на підставі яких було винесено відповідачем оскаржувану мною постанову серії АО № 081626 від 30.05.2017 року; 4. Розгляд справи провести без моєї участі, заявлений адміністративний позов підтримую, прошу такий задовольнити".

07 листопада 2017 року, судовому засіданні ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду, що занесена до журналу судового засідання, замінено неналежного відповідача належним, а саме: заступника начальника Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області ОСОБА_3 на Державну служби України з безпеки на транспорті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу АО № 081626 від 30 травня 2017 року до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700 грн., відповідно до статті 60 частини 1 абзацу третього Закону України "Про автомобільний транспорт". Однак, позивач зазначає, що жодних порушень ним допущено не було, жодних послуг з перевезення пасажирів він не надавав, оскільки керуючи автомобілем марки "Форд Транзіт" д.н.з. 74501РЕ здійснював приватну поїздку, як фізична особа-водій. Позивач вказує, що він не є субєктом господарювання та не займається підприємницькою діяльністю.

Відповідно до клопотання позивача, яке міститься у абзаці 4 прохальної частини позовної заяви, позивач просить суд розгляд справи провести за його відсутності (а.с. 8).

Представник відповідача проти позову заперечував з мотивів наведених у письмових запереченнях. Зокрема, представник відповідача пояснив суду, що під час проведення перевірки автомобіля марки "Форд Транзіт" д.н.з. 745-01РЕ, який належить позивачу, відповідачем було виявлено порушення, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". Зокрема, відсутній договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг та інформаційний лист з номером реєстрації. Таким чином, відповідач зазначає, що позивачем були надані послуги з перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначено у статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт". Таке порушення було зафіксоване у акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів АО № 0080071 від 31 березня 2017 року. За наслідками розгляду справи про порушення, відповідачем 30 травня 2017 року винесено постанову АО № 081626 про застосування адміністративно господарського штрафу у відповідності до статті 60 частини 1 абзацу 3 Закону України "Про автомобільний транспорт". На підставі наведеного просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розгляд даної справи неодноразово відкладався у звязку з існуванням на те об'єктивних причин.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

На підставі направлення на перевірку від 28 березня 2017 року №014308, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області була проведена рейдова перевірка у смт. Міжгірї та Міжгірському районі (а.с. 53).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 31 березня 2017 року о 08:35 год. у с.м.т. Міжгіря по вул. Кутузова відповідачем був зупинений автомобіль марки "Форд Транзіт" д.н.з. 74501РЕ, який належить позивачеві, у якому на момент перевірки у салоні знаходилося 15 пасажирів.

За результатами вказаної перевірки був складений Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів АО № 0080071 від 31 березня 2017 року. У акті зафіксовано, що під час перевірки встановлено порушення, за яке передбачена відповідальність статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів перелік яких визначено статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" - відсутній договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг та інформаційний лист із номером реєстрації (а.с. 54).

На підставі висновків вищевказаного Акта перевірки, 30 травня 2017 року відповідач прийняв постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу АО № 0081626, відповідно до якої до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700 грн. у зв'язку з допущенням порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" (а.с. 9).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникла між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулюється Законом України "Про автомобільний транспорт", Порядком здійснення державного контролю у сфері автомобільного транспорту, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до статті 5 Закону України "Про автомобільний транспорт" основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Згідно із статтею 6 частиною 14 Закону України "Про автомобільний транспорт" державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з пунктами 2, 3 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб'єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

При цьому, згідно статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами, а водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Положеннями абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, за порушення законодавства про автомобільний транспорт саме до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи визначені статтею 60 цього ж Закону.

За змістом статей 238, 239 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади адміністративно-господарські санкції, до яких відноситься адміністративно-господарський штраф. Відповідно до частини першої статті 241 ГК України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

За своєю правовою природою штраф, який застосовується до автомобільних перевізників відповідно до статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", є адміністративно-господарським штрафом, а тому він може бути застосований виключно до суб'єкта господарювання, у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності у сфері автомобільного транспорту.

Отже, адміністративно-господарські штрафи застосовуються до автомобільних перевізників, які є субєктами господарювання та здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно статті 55 частини 2 пункту 2 ГК України суб'єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці. Відповідно до частини першої статті 128 ГК України громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Таким чином, суб'єктом правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", може бути лише суб'єкт господарювання, зокрема, фізична особа - підприємець.

У відповідності до статті 1 абзацу 54 Закону України "Про автомобільний транспорт", рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб'єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об'єкти, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту). Така ж норма передбачена й у Порядку № 1567.

Під час судового розгляду також було встановлено, що відповідачем було проведено саме рейдову перевірку за результатами якої й прийнято оскаржувану постанову. Про проведення рейдової перевірки свідчить направлення на перевірку № 014308 від 28 березня 2017 року.

У розумі статті 1 абзацу 54 Закону України "Про автомобільний транспорт" рейдова перевірка проводиться саме до суб'єкта господарювання, яким позивач не є.

Кім того, у відповідності до пунктів 20-29 Порядку 1567 адміністративно-господарський штраф за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовується субєкта господарювання.

Разом з тим, судом встановлено, що Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 25 квітня 2017 року по справі № 302/324/17, закрито відносно позивача провадження у справі про адміністративне правопорушення за статтею 164 частиною 1 КУпАП (порушення порядку провадження господарської діяльності), за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 164 частиною 1 КУпАП (а.с. 13).

Під час судового розгляду справи суб'єктом владних повноважень не надано суду належних та допустимих доказів, що свідчать про те, що позивачем здійснювалася діяльність саме як субєкт господарювання.

Згідно із статтею 58 частиною другою Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено факту здійснення господарської діяльності, як наслідок позивач не може нести відповідальність, передбачену статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а відтак постанова № АО №081626 від 30 травня 2017 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700 грн. винесена протиправно, а тому таку необхідно скасувати.

Згідно зі статтею 19 частиною 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 71 частини 2 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідно до статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із статтею 94 частиною першою КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно присудити за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 640,00 грн., сплачений відповідно до квитанції № 6 від 26 липня 2017 року (а.с. 4).

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях застосованого судом законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому такі необхідно задовольнити.

Керуючись статтями 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною і скасувати постанову серії АО № 081626 від 30 травня 2017 року Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 (одна тисяча сімсот грн.) гривень .

Присудити на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 640,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У випадках, встановлених статтею 167 частиною 4 цього Кодексу десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СуддяОСОБА_4