Справа № 817/148/17
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Комшелюк Т.О.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"08" листопада 2017 р. Справа № 817/148/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

Франовської К.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "05" липня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, податкової вимоги ,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року позивач звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що розмір доходу, на підставі якого відповідачем було визначено розмір грошового зобов'язання, не відповідає розміру кредитної заборгованості, анульованої банком. Окрім того, зазначив, що позивач не отримував від банку повідомлення про анулювання боргу. За таких обставин вважає спірні податкове повідомлення-рішення № від 17.07.2015 року та вимогу форми «Ф» №4578-23 від 17.11.2015 року протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 05 липня 2017 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до ДПІ у м.Рівному ГУ ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення -рішення, податкової вимоги відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятою постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповноти з"ясування обставин справи, які мають значення для її вирішення, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги. Зокрема, зазначає, що ні відповідач при винесенні спірного податкового повідомлення-рішення, а ні суд першої інстанції не з"ясували, яку суму тіла кредиту було прощено банком позивачу та якою є сума прощених банком відсотків за кредитом, що є суттєвим в силу приписів п.п. «ґ» та «д» підпункту 164.2.17 пункту 16.4 ст. 164 ПКУ та ст.165 ПКУ.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що 13.07.2015 року відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо отримання ОСОБА_3 доходу у вигляді додаткового блага за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, про що складено відповідний акт перевірки №67//17-16-17-01 від 13.07.2015 року (далі - акт перевірки №67//17-16-17-01) (а.с.7-11).

Висновками акту перевірки №67//17-16-17-01 встановлено порушення позивачем:

- пп. 49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України, у результаті чого встановлено не подання податкових декларацій за період, що перевіряється, в тому числі по податкових (звітних) періодах: 2014 рік.

-пп.14.1.47 п.14.1 ст.14, 49.18.4 п.49.18 ст.49, абз. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік в сумі 272537,00 грн.

На підставі вказаного акта перевірки, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 17.07.2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб, в сумі 340671,25 грн., з них за основним платежем: у розмірі 272537,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 68134,25 грн. (а.с.12), а 17.11.2015 року винесено податкову вимогу форми "Ф" №4578-23.

Судами встановлено, що 19.06.2008 року між позивачем та відкритим акціонерним товариством "Фінанси та Кредит" укладено договір про надання споживчого кредиту №Ф1-08/52283-75, відповідно до якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 140000,00 доларів США, а позичальник зобов'язувався прийняти, належним чином використовувати і повернути кредитні кошти та внести плату за кредит (а.с.57-64).

Відповідач в ході проведення перевірки встановив, що згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України позивач у 4 кварталі 2014 року отримав дохід від АТ БАНК «Фінанси та Кредит» в сумі 1 604 591,75 грн. за ознакою доходу "126 - додаткове благо" (а.с.37-39).

З огляду на це, відповідачем надіслано запит до ПАТ «Фінанси та Кредит» №8422/10/17-16-17-04-08 від 14.04.2015 року про надання відповідної інформації.

Листом №10-102000/673 від 29.04.2015 року ПАТ «Фінанси та Кредит» повідомило відповідача, що у 2014 році банком було здійснено прощення боргу позивача за Кредитним договором №Ф1-08/52283-75 від 19.06.2008 року.

Судами встановлено та матеріалами справи підтверджено, що АТ Банк «Фінанси та Кредит» включив суму анульованого боргу до податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сплаченого з них податку (форма №1ДФ) за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, а саме: в податковому розрахунку за 2014 рік - дохід ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) в розмірі 1604591,75 грн. (а.с.44).

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Фінанси та Кредит» вручило позивачу повідомлення про анулювання боргу вих.№9-321210/3237 від 18.11.2014 року (далі - повідомлення про анулювання боргу), та проінформувало про те, що банком прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості в розмірі 105148,94 доларів США, де заборгованість за основним боргом - 27683 доларів США, заборгованість з відсотків за користування кредитом - 77465,40 доларів США, що в загальній сумі складає 1604591,75 грн. по курсу НБУ станом на 18.11.2014 року. Вказане повідомлення про анулювання боргу вручене позивачу 18.11.2014 року особисто, про що поставлено підпис (а.с.42).

Таким чином, податковий орган вважає, що ОСОБА_3, отримавши дохід у вигляді додаткового блага, повинен був задекларувати його в сумі 1604591,75 грн. та сплатити з цієї суми податок з доходів фізичних осіб.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пп.14.1.54 Податкового кодексу України доходом з джерелом його походження з України є будь-який дохід, отриманий резидентом або нерезидентом, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України, її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно з п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

За змістом п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2 п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. "д" пп.164.2.17 Податкового кодексу України до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу включається сума боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощення) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, в якому такий борг було анульовано (прощено), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Отже, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що обов'язок щодо самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов: а) отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням; б) надіслання платнику податку повідомлення про анулювання боргу; в) включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду; г) відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

За визначенням пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами цього Кодексу).

Відповідно до п.п.14.1.56 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Таким чином, основною ознакою доходу платника податку є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі, а тому прощена (анульована) сума заборгованості може вважатися доходом боржника лише у випадку фактичного отримання боржником такої суми.

Крім того, частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує доход платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається до його оподатковуваного доходу.

Слід також зазначити, що сама по собі грошова сума, взята в борг, не збільшує доход, оскільки надається на умовах повернення. В разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, ця сума збільшує доход боржника, зокрема і його оподатковуваний дохід як платника податку. Проценти як пасивні доходи згідно з пунктом «а» підпункту 14.1.54 пункту 14.1 ст. 14 ПК включаються до оподатковуваного доходу. Це, однак, не стосується заборгованості боржника за процентами, яка анульована (прощена) кредитором.

Підтвердженням цього є норми пунктів «ґ» та «д» підпункту 164.2.17 пункту 16.4 ст. 164 ПК. Зазначеними пунктами врегульовано відносини щодо оподаткування суми заборгованості платника податку перед кредитором за різних умов виникнення такої заборгованості: пунктом «ґ» - заборгованості, за якою минув строк позовної давності (згідно з абзацом шостим підпункту 14.1.257 пункту 14.1 ст. 14 ПК безповоротна фінансова допомога - це, в тому числі, сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності), а пунктом «д» - заборгованість, за якою строк позовної давності не збіг. При цьому норма пункту «ґ» прямо вказує на те, що умовно нараховані проценти на суму безповоротної фінансової допомоги не є додатковим благом. Про однаковий підхід законодавця щодо визначення сутності додаткового блага у випадках, передбачених нормами пунктів «ґ» та «д», саме як грошової суми, наданої кредитором боржнику, свідчить і та обставина, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014р. № 71-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2015 року, пункт «д» підпункту 162.2.17 було змінено, а додаткове благо, на вартість якого збільшується оподатковуваний доход платника податку, визначено як основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оподатковуваним доходом позивача є лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком. Прощені (анульовані) банком за його рішенням проценти за користування кредитом та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходом платника податків. Тому, база оподаткування повинна бути визначена тільки з суми, прощеної (анульованої банком), яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування процентів.

Як вбачається із листа ПАТ «Фінанси та Кредит» вих.№9-321210/3237 від 18.11.2014 року, загальна сума анульованої (прощеної) заборгованості по кредитному договору №Ф1-08/52283-75 від 19.06.2008 року становить 105148,94 доларів США, де заборгованість за основним боргом - 27683 доларів США, заборгованість з відсотків за користування кредитом - 77465,40 доларів США, що в загальній сумі складає 1604591,75 грн. по курсу НБУ станом на 18.11.2014 року (а.с.42).

Таким чином, у листі-повідомленні №9-321210/3237 від 18.11.2014 про прощення банком кредитного боргу вказано загальну суму прощеного боргу, яка включає як заборгованість за основним боргом так і заборгованість з відсотків за користування кредитом. Крім того, інформації щодо виникнення у позивача обов"язку включити суми анульованого (списаного) боргу в розрахунок річного доходу за 2014 рік та необхідності самостійно сплатити податок з такого доходу вказаний лист не містить.

Водночас, податковим органом цю обставину не перевірено і при визначенні об'єкта оподаткування було взято загальну суму анульованого (списаного) боргу - 1604591,75 грн. по курсу НБУ станом на 18.11.2014 року без виключення із її складу процентів за користування кредитом - 77465,40 доларів США, тоді як сума процентів, нарахована позивачу за користування кредитними коштами та списана (прощена) банком, не є додатковим благом, на вартість якого згідно із нормами ПК збільшується оподатковуваний доход.

Як зазначалось судом, база оподаткування повинна бути визначена тільки з суми, прощеної (анульованої банком), яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування процентів.

В силу приписів ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність їх Конституції та законами України не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Тобто, суд не може собою підміняти податковий орган та самостійно визначати суму грошового зобов'язання, тоді як контролюючий орган не позбавлений можливості винести належне податкове повідомлення-рішення із врахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 17.07.2015 року та вимога форми «Ф» №4578-23 від 17.11.2015 року - є протиправними та підлягають скасуванню.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення неповно з'ясував обставини справи та порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а відтак, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання розподілу судових витрат, стягнувши на користь ОСОБА_3 судові витрати за подання позовної заяви (6813,43 грн) та апеляційної скарги в сумі (4451 грн 38 коп.) грн., всього в сумі 11264,81 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "05" липня 2017 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області № НОМЕР_2 від 17.07.2015 року та податкову вимогу форми «Ф» №4578-23 від 17.11.2015 року.

Стягнути на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 11264,81 грн за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

К.С. Франовська

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,33000

3- відповідачу: Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області вул. Відінська,8,м.Рівне,33023

4-: представник позивача ОСОБА_433028, АДРЕСА_2