Справа № 127/19283/17
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/19283/17

Головуючий у 1-й інстанції: Михайленко А.В.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

08 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П.

за участю:

секретаря судового засідання: Мирошниченко С.О.,

позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Інспектора роти №2 БУПП у м.Вінниці Владимирова Максима Геннадійовича на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти №2 БУПП у м.Вінниці Владимирова Максима Геннадійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Інспектора роти №2 БУПП у м. Вінниці Владимирова Максима Геннадійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено частково. Скасовано постанову інспектора роти № 2 Управління патрульної поліції у м. Вінниці Владимирова М.Г. серії БР № 039763 від 03.09.2017 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідач (апелянт) в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Позивач в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до частини 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У зв'язку з відсутністю заперечень позивача щодо розгляду даної справи за відсутності відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за даної явки сторін.

Заслухавши доповідь судді та заперечення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана в межах даної справи постанова серії БР №039763 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, складена інспектором роти №2 БУПП Владимировим Максимом Геннадійовичем 03.09.2017 року внаслідок порушення позивачем п. 2.4 ПДР України.

Суд першої інстанції, розглядаючи вимоги позивача щодо скасування вказаної постанови, виходив з того, що відповідачем не доведено факт вчинення ОСОБА_2 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Судова колегія апеляційної інстанції не погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 52 Закону України "Про дорожній рух" контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилом ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до частин 2-4 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України "Про національну поліцію", з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (пункт 1 розділ І Інструкції №1395).

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. (п.1 р. III Інструкції № 1395)

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.2 р. III Інструкції №1395), що відповідає положенням ст.276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Так, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Конституційний Суд України у пункті 2.3 мотивувальної частини вказаного рішення зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Проте, вказане Рішення Конституційного Суду України ухвалено до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України від 14.07.2015 №596-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, та рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених статтею 122 та статтею 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення такого правопорушення.

Вказаним також спростовуються доводи позивача щодо порушення його прав, передбачених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення через неможливість надати письмові пояснення, скористатись правовою допомогою, а також порядку розгляду адміністративної справи.

Тобто, вчинене позивачем порушення правил дорожнього руху належить до випадків скороченого провадження на які вказав Конституційний Суд України в рішенні від 26 травня 2015 року №5-рп/15, а тому відповідач діяв в межах наданих повноважень приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення на місці вчинення правопорушення.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що Інспектор роти №2 БУПП у м.Вінниці Владимиров Максим Геннадійович при складанні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв не в спосіб, передбачений нормами КУпАП.

Також аналізуючи відеозапис з місця події, яка мала місце 03.09.2017 року, судовою колегією встановлено, що відповідачем дотримано порядок винесення постанови, в тому числі було роз'яснено позивачу його права та обов'язки відповідно до ст. 268 КУпАП.

Доводи позивача щодо відсутності у нього можливості користуватись своїми правами належним чином у зв'язку з розглядом справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, також спростовуються відеозаписом, з якого встановлено, що позивач заявляв клопотання про перенесення розгляду справи у зв'язку з необхідністю отримання правової допомоги, яке правомірно було відхилено відповідачем оскільки заявлено позивачем вже після винисення оскаржуваної в межах даної справи постанови.

В підтвердження вказаного, судова колегія зазначає той факт, що оскільки відповідачем неодноразово пропонувалось позивачу ознайомитись з матеріалами адміністративної справи та наявними доказами, він не був позбавлений можливості заявити клопотання про отримання правової допомоги до винисення постанови про адміністративне правопорушення. Даною можливістю позивач не скористався, відмовившись пройти з працівником поліції до приміщення, де розміщенні технічні засоби за допомогою яких здійснено фіксування обставин зупинки його автомобіля.

З огляду на зазначене судова колегія приходить до висновку, що позивач вказаними в ст. 268 КУпАП правами міг користуватись та користувався (клопотання про перенесення розгляду справи, зйомка на телефон розмови з працівниками поліції, усні пояснення, що зафіксовані на нагрудний відео-реєстратор).

Щодо суті самого порушення позивачем Правил дорожнього руху, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обгрунтовуючи власні висновку, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано достатніх доказів в підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Судова колегія апеляційної інстанції не погоджується з вказаним з огляду на таке.

Як зазначалось вище, у матеріалах справи наявний відеозапис з місця вчинення адміністративного правопорушення, який подано відповідачем під час розгляду справи. Зокрема, на вказаному відеозаписі зафіксована розмова позивача з працівниками патрульної поліції, з якої чітко вбачається, що останній ігноруючи вимогу працівника поліції пред'явити документи, зазначив про незаконність останньої. В даному випадку, ОСОБА_2 зауважив, що надасть документи лише на законну вимогу після пред'явлення йому доказів вчинення ним порушення правил дорожнього руху, що стали підставою для зупинки його транспортного засобу. При цьому, на пропозицію працівника патрульної поліції пройти з ним для огляду необхідних доказів, позивач відповів відмовою, зіславшись на біль в нозі.

Натомість, під час розгляду справи, позивач на запитання судової колегії про наявність у відповідача законних підстав для зупинки його автомобіля, що мало місце 03.09.2017 року на перехресті а/д Р31 Бердиічв-Літин та М12 Стрий-Знамянка, відзначив про наявність останніх. Зокрема, ОСОБА_2 погодився, що працівник патрульної служби, вважаючи, що він як водій допустив порушення правил дорожнього руху, мав підстави для зупинення його автомобіля для з'ясування всіх обставин справи.

В даному випадку, судова колегія апеляційної інстанції, оглядаючи вказаний відеозапис, дійшла висновку, що позивач, розпочавши суперечку з працівниками патрульної поліції, необгрунтовано відхиляв всі пропозиції останніх стосовно з'ясування обставин, що слугували підставою для зупинки його автомобіля. Серед іншого, не надаючи жодних обгрунтованих пояснень, ОСОБА_2 не надав а ні посвідчення водія та полісу (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а ні технічного паспорту на транспортний засіб.

Таким чином, в результаті здійсненого аналізу обставин справи, колегія суддів апеляційної інстанції відхиляє доводи позивача про відсутність законних підстав у відповідача для зупинки його автомобіля та відповідно висування вимоги щодо пред'явлення документів.

Враховуючи те, що факт вчинення позивачем правопорушення знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, колегія суддів робить висновок щодо правомірності винесеної інспектором роти № 2 Управління патрульної поліції у м. Вінниці Владимировим М.Г. постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 039763 від 03.09.2017 року. При цьому, інспектором не було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та права позивача при прийнятті рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, аналізуючи вказані правові норми та дослідивши поданий відповідачем відеозапис події, колегія суддів дійшла висновку, що факт порушення позивачем ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме не пред'явлення на вимогу поліцейського документів для перевірки є встановленим відеозаписом, а тому оскаржувана в межах даної справи постанова про адміністративне правопорушення серії БР № 039763 від 03.09.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності винесена правомірно, за формою та змістом відповідає вимогам ст.283 КУпАП, підстави для її скасування відсутні.

Висновок суду першої інстанції про достатність правових підстав для часткового задоволення вимог позивача є помилковим. Вирішуючи спір, суд прийняв рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

З огляду на викладене, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 3 ч. 1 ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, вирішив скасувати її та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Інспектора роти №2 БУПП у м.Вінниці Владимирова Максима Геннадійовича задовольнити повністю.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти №2 БУПП у м.Вінниці Владимирова Максима Геннадійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 листопада 2017 року.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.