Справа № 819/1256/17
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/9785/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Рибачука А. І., Старунського Д. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2017 року у справі № 819/1256/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, третя особа - публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", про визнання протиправною і скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, третя особа - публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", про визнання протиправною і скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 04.07.2017 про відкриття виконавчого провадження №54227010, яка винесена головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кравчук Віталіною Валеріївною.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову від 04.07.2017 про відкриття виконавчого провадження №54227010, винесену головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кравчук В.В..

Постанову суду першої інстанції оскаржив Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, який в апеляційній скарзі просить її скасувати.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом не правильно застосовано положення Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у ст. 4 вказаного Закону містяться вимоги до виконавчого документа, однак у вказаній статті не зазначаються вимоги до постанови про відкриття виконавчого провадження. Тому вказану норму Закону як підставу для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження судом першої інстанції застосовано не правильно.

Оскільки клопотань від осіб, які беруть участь у справі та які належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, про розгляд справи за їх участю не поступило, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних в ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

У справі встановлено, що 26 червня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", та ОСОБА_1 укладено договір te1dmt про надання "Зручного кредиту" (овердрафтного кредиту на картковий рахунок).

Однак, у зв'язку із допущенням порушення умов кредитного договору, а саме не сплатою належних платежів та процентів по поверненню кредиту у встановлені договором строки, станом на 18.11.2016 за позивачем рахується заборгованість у загальному розмірі 69951,33 грн, з яких 9989,54 грн за кредитом, 32318,07 грн за відсотками та 27643,72 грн пеня, правомірність обчислення якої стверджується випискою з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за договором te1dmt від 26 червня 2007 року.

25.01.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис №182 про стягнення з позивача за строк 9 років 4 місяці 23 дні, а саме з 26.06.2007 по 18.11.2016, з урахуванням витрат пов'язаних з вчиненням виконавчого напису, суми 72 951,33 грн.

04.07.2017 постановою головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кравчук В.В. відкрито виконавче провадження ВП № 54227010 по примусовому виконанню виконавчого напису №182, виданого 25.01.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, про стягнення з позивача на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором в сумі 9989,54 грн, залишок заборгованості за відсотками 32318,07 грн, пеня 27643,72 грн, витрати в сумі 3000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції прийшов до висновку, що в вступній та резолютивній частинах постанови про відкриття виконавчого провадження відсутнє прізвище, ім'я, по батькові та посадової особи, яка видала виконавчий напис №182 від 25.01.2017 року, та лише вказано, що такий документ видав: "Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу". Таким чином,як вважав суд, відповідачем при винесені постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.07.2017 ВП № 54227010 не дотримано положення частини першої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", якими передбачено обов'язкові вимоги до виконавчого документа, в тому числі зазначення таких реквізитів виконавчого документа як прізвище, ім'я, по батькові та посадової особи, яка його видала.

Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції погодитися не може та, надаючи правову оцінку вказаним відносинам, враховує таке.

Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено вимоги до виконавчого документа, зокрема в частині 1 вказаної статті вказано, що у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не- правильно застосовано положення Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у статті 4 вказаного Закону містяться вимоги до виконавчого документа, а не до постанови про відкриття виконавчого провадження.

Вимоги до постанов, які виносяться державними (приватними) виконавцями передбачені п. 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, де постанова як окремий документ містить такі обов'язкові реквізити:

номер виконавчого провадження;

вступну частину із зазначенням:

назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення;

найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність;

назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа);

за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене;

мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову;

резолютивну частину із зазначенням:

прийнятого виконавцем рішення;

строку і порядку оскарження постанови.

Як видно з копії оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.07.2017 №ВП№54227010, головним державним виконавцем у постанові зазначено ким видано виконавчий напис, зокрема приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, проте не зазначено прізвище, ім'я та по батькові нотаріуса.

Апеляційний суд вважає, що зазначення у постанові про відкриття виконавчого провадження відомостей про те, коли та ким виданий виконавчий документ покликане сприяти державному виконавцю у примусовому виконанні судового рішення. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що в даному випадку має місце саме допущення відповідачем незначних неточностей при зазначенні відомостей про те, коли та ким виданий виконавчий документ, а не їх відсутність чи неправильність. Неповне зазначення у постанові про відкриття виконавчого провадження відомостей про те, коли та ким виданий виконавчий документ не спричиняє перешкод для державного виконавця в його ідентифікації і не впливає на належне здійснення примусового виконання судового рішення.

У зв'язку з викладеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без повного з'ясування усіх обставин, що призвело до неправильного вирішення справи, тому підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову позивачу в задоволенні позову з наведених вище підстав.

Керуючись ст. 195, ст. 197, ст. 198, ст. 202, ст. 205, ст. 207, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області задовольнити.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2017 року у справі № 819/1256/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді А. І. Рибачук
Д. М. Старунський