Справа № 200/4901/17(2-а/200/635/17)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2017 рокусправа № 200/4901/17(2-а/200/635/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимова Д.В.

за участю:

позивача: - ОСОБА_1

відповідача: - ОСОБА_2 дов від 26.01.2017

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі

на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2017 року

у справі № 200/4901/17(2а/200/545/17)

за позовом ОСОБА_1

до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі

про визнання дій протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо неприйняття до розгляду заяви про призначення пенсії згідно параграфів 94, 103 рішення Європейського суду з прав людини від 26.02.2015 у справі «ОСОБА_1 проти України № 2».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач неодноразово звертався до відповідача з заявою про призначення пенсії, проте позивачу було відмовлено у прийнятті документів та письмово повідомлено, що для призначення пенсії йому не вистачає 19 днів трудового стажу. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки рішенням Європейського суду з прав людини від 26.02.2015 у справі «ОСОБА_1 проти України № 2» визнано, що при притягненні до адміністративної відповідальності у справі № 3-1954/10 він 25 днів був позбавлений свободи та утримувався під вартою в психіатричній лікарні, у зв'язку із чим були порушені його права, а позбавлення волі було незаконними. Відповідачем не виконуються вимоги Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Оскільки рішення ЄСПЛ є частиною законодавства України, органи державної влади повинні застосовувати положення таких рішень у стосунках з громадянами, навіть коли громадяни на них не посилаються.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2017 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Центрального обєднаного управління Песнійного фонду України в м. Дніпрі, що полягають у неприйнятті до розгляду параграфів 94 і 103 рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_1 проти України №2» від 26.02.2015 при поданні ОСОБА_1 заяви про призначення пенсії за віком у період з 31.10.2016 по 09.03.2017.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з встановленого факту обізнаності відповідача з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_1 проти України №2» від 26.02.2015, і враховуючи, що текст офіційного перекладу означеного рішення ЄСПЛ на державну мову розміщений на офіційному вебсайті Верховної ради України, надання його копії на паперовому носії для прийняття державними органами до уваги не є необхідним.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відмова відповідача дослідити параграфи 94 і 103 рішення ЄСПЛ від 26.02.2015 у справі «ОСОБА_1 проти України №2», заява № 45797/09, позбавила його можливості прийняти обґрунтоване рішення стосовно необхідності врахувати до трудового стажу позивача 25 днів незаконного позбавлення волі і, як наслідок, обґрунтованого рішення - призначити чи не призначити позивачу пенсію 31.10.2016, 28.02.2017, так саме, як зарахувати чи не зарахувати відповідний період у трудовий стаж позивача при призначенні пенсії 09.03.2017.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В апеляційній скарзі зазначає, що 09.03.2017 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення йому пенсії за віком та доданими до неї документами, на 2 аркуші заяви позивача третім пунктом переліку документів, яких недостатньо для призначення пенсії, зазначено «копії рішення суду про підтвердження стажу» та стоїть підпис позивача, цей факт підтверджує, що позивач не надавав до управління ПФУ копії рішення ЄСПЛ від 26.02.2015, отже права позивача відповідачем не порушені.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, в якості додаткових доказів відповідачем надано, судом долучено до справи матеріали з пенсійної справи позивача, відповіді на звернення позивача про надання інформації.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить залишити постанову суду першої інстанції без змін, наполягає на порушенні відповідачем прав позивача у звязку з неврахуванням відповідних положень рішення ЄСПЛ від 26.02.2015 у справі «ОСОБА_1 проти України №2», заява № 45797/09, яке за своєю суттю є джерелом права, тому вказане рішення не має надаватися позивачем органу Пенсійного фонду в якості доказів на підтвердження стажу.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Параграфами 94 і 103 рішення Європейського суду з прав людини від 26.02.2015 у справі «ОСОБА_1 проти України № 2», заява № 45797/09, встановлено, що ОСОБА_1 у період з 23 по 24 липня та з 14 вересня по 08 жовтня 2009 року (загалом двадцять п'ять днів) всупереч його волі тримався у психіатричній лікарні з метою проведення психіатричної експертизи для встановлення його осудності у справі про адміністративне правопорушення. При цьому його перебування у психіатричній лікарні становило «позбавлення свободи» у розумінні п.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно із ст.58 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на яку посилається позивач, громадянам, необґрунтовано притягнутим до кримінальної відповідальності, необґрунтовано репресованим і згодом реабілітованим, час тримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та заслання, а також перебування на примусовому лікуванні зараховується до стажу у потрійному розмірі.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, з 20.08.2016 набув право на призначення пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Фактично пенсія позивачу призначена з 09.03.2017 за поданою ним заявою про призначення пенсії від 09.03.2017.

До вказаного часу позивач 31.10.2016 звертався до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі за призначенням пенсії за віком, проти у прийнятті документів позивачу відмовлено з тих підстав, що його трудовий стаж складає 14 років 11 місяців 11 днів, тобто для призначення пенсії не вистачає 19 днів трудового стажу.

04.11.2016 позивачем подана заява до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про попередній розрахунок пенсії за віком, на яку надана відповідь листом від 18.11.2016 лист № З-196 про відсутність у заявника необхідного стажу для призначення пенсії за віком.

11.01.2017 позивач знову звернувся до відповідача з запитом про надання інформації стосовно розрахунку його стажу і отримав відповідь листом від 24.01.2017 № З-3 з поясненнями щодо не прийнятих органом Пенсійного фонду України документів позивача.

Вказані обставини щодо звернення позивача до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі в період з 31.10.2016 по 28.02.2017 підтверджені матеріалами справи, сторонами не спростовуються, були предметом судового дослідження в межах адміністративної справи між тими ж сторонами №200/3682/17.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017 у справі №200/3682/17 визнано протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі щодо неприйняття заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком у період з 31.10.2016 по 28.02.2017.

Як вбачається з відповіді відповідача від 18.11.2016 на заяву позивача про попередній розрахунок пенсії, за розрахунками органу Пенсійного фонду України трудовий стаж позивача складає 14 років 11 місяців 11 днів (без врахування обставин, встановлених рішенням Європейського суду з прав людини від 26.02.2015 у справі «ОСОБА_1 проти України № 2», заява № 45797/09).

Також на заяві позивача про призначення пенсії за віком від 09.03.2017 міститься складений посадовою особою Пенсійного фонду перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії, зокрема, зазначено про відсутність копії рішення суду про підтвердження стажу.

Як пояснює з цього приводу відповідач, цей факт підтверджує, що позивач не надавав до управління ПФУ копії рішення ЄСПЛ від 26.02.2015 і, внаслідок чого пенсія позивачеві нарахована і призначена без врахування цього рішення Європейського суду з прав людини від 26.02.2015.

Отже за позицією відповідача є необхідним подання позивачем органу ПФУ копії рішення Європейського суду з прав людини від 26.02.2015 у справі «ОСОБА_1 проти України № 2», заява № 45797/09, в якості додатку до заяви про призначення пенсії.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про протиправність оскаржуваний дій відповідача.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, спір між сторонами виник з приводу достатності посилання на відповідне рішення Європейського суду з прав людини і надання копії цього рішення для ознайомлення відповідному органу особою, що звертається за призначенням пенсії,

Вирішуючи спір між сторонами і надаючи оцінку оскаржуваним діям відповідача на предмет їх відповідності нормам права, апеляційний суд виходив з приписів ч. 6 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено, якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до ст. 32 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згода на обов'язковість якої надана Верховною радою України 17.07.1997 року, юрисдикція ЕСПЛ поширюється на всі питання, які стосуються тлумачення та застосування Конвенції, а відповідно до її ст. 46 рішення ЄСПЛ в справі, де бере участь Україна, є обов'язковим для неї.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до ст.2 цього Закону рішення Європейського суду з прав людини є обовязковим до виконання Україною відповідно до ст.46 Конвенції.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наявність параграфів 94 і 103 рішення Європейського суду з прав людини від 26.02.2015 у справі «ОСОБА_1 проти України №2», заява № 45797/09, змушує суд визнати факт незаконного позбавлення позивача волі 25 днів і відповідного права на відновлення порушених цим позбавленням волі прав, включно з пенсійними.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України (ст.81 цього Закону).

За правилами ч.1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Положенням «Про Пенсійний фонд України», затвердженим Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 384/2011, визначено, що Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Тому, всі обов'язки держави у сфері пенсійного забезпечення є одночасно обов'язками органів Пенсійного фонду України, зокрема відповідача.

Приймаючи до уваги, що стороною у справі Європейського суду з прав людини від 26.02.2015 у справі «ОСОБА_1 проти України № 2», заява № 45797/09, є держава, тому, які вірно зазначено судом першої інстанції, при посиланні на це рішення відповідач не мав права ігнорувати таке посилання, так само, як і відмовлятися від ознайомлення з копією цього рішення, тим більш, що означене рішення прямо стосується ОСОБА_1 особи, яка звернулась за призначенням пенсії.

При цьому судом першої інстанції встановлений, відповідачем не спростований, факт обізнаності відповідача з наявністю вказаного рішення Європейського суду з прав людини від 26.02.2015.

Текст офіційного перекладу рішення Європейського суду з прав людини від 26.02.2015 у справі «ОСОБА_1 проти України № 2», заява № 45797/09, на державну мову розміщений на офіційному веб-сайті Верховної ради України, опублікований в Офіційному віснику України від 26.01.2016 № 5.

Отже, з огляду на те, що рішення Європейського суду з прав людини є джерелом права в Україні, суд першої інстанції правильно зазначив, що воно не потребує копії на паперовому носії для прийняття до уваги державними органами.

Виходячи з наведеного, а також враховуючи, що цим рішенням Європейського суду з прав людини встановлено певні обставини щодо ОСОБА_1, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відмова відповідача дослідити параграфи 94 і 103 рішення Європейського суду з прав людини від 26.02.2015 у справі «ОСОБА_1 проти України №2», заява № 45797/09, позбавило його можливості визначити необхідність врахування до трудового стажу позивача 25 днів незаконного позбавлення волі і, як наслідок, прийняти обґрунтоване рішення, як того вимагає ст.82 Закону України «Про пенсійне забезпечення», про призначення або відмову у призначенні пенсії позивачу при його зверненні 31.10.2016, 28.02.2017, так саме, як зарахувати чи не зарахувати відповідний період у трудовий стаж позивача при призначенні пенсії 09.03.2017.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, дав їм правильну юридичну оцінку, застосував до правовідносин, як виникли між сторонами по справі норми права, які регулюють саме ці правовідносини, прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.

Передбачені ст.202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2017 року у справі №200/4901/17(2а/200/545/17) залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко