Справа № 358/33/17
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаГриціва М.І.,
суддів:Кривенди О.В., Прокопенка О.Б., -
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 19 липня 2017 року у справі за його позовом до управління соціального захисту населення Богуславської районної державної адміністрації в Київській області (далі - Управління) про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 19 липня 2017 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвали Миронівського районного суду Київської області від 6 квітня 2017 року та Київського апеляційного адміністративного суду від 1 червня 2017 року на підставі пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

ОСОБА_4 не погодився з ухвалою Вищого адміністративного суду України і подав заяву про її перегляд Верховним Судом України з передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 237 КАС підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального і процесуального права, які регулюють строки звернення за захистом порушеного права, у подібних правовідносинах. На думку заявника, заявлені ним вимоги підтверджується рішеннями суду касаційної інстанції від 6 листопада 2012 року, 3 лютого 2016 року (справи №№ К/9991/478951/11, К/800/20330/15).

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України перевірила наведені у заяві доводи і дійшла висновку про таке.

За правилами пункту 2 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів.

Як убачається зі змісту заяви і тексту судового рішення, яке оспорюється, суд касаційної інстанції проаналізував положення правила статей 99 і 100 КАС в поєднанні із нормами іншого закону, які встановлюють строк звернення до суду за захистом порушеного права, і в контексті конкретних спірних правовідносин дійшов висновку про недотримання заявником шестимісячного строку оскарження рішення суб'єкта владних повноважень. Зазначив, що про порушення свого права позивач повинен був (міг) знати з моменту його порушення, тобто з моменту отримання виплат не у повному розмірі. Достатніх підстав для визнання причин строку звернення до суду поважними позивач не навів.

У наданих для порівняння рішень від 6 листопада 2012 року, 3 лютого 2016 року суд касаційної інстанції положення статей 99, 100 КАС інакше не застосував. У цих справах встановив, що суди апеляційної інстанції не з'ясували дійсні (наявні) порушення прав, свобод та інтересів позивачів, тому рішення скасував і направив справи для продовження розгляду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 237 КАС заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 239 КАС у заяві про перегляд судових рішень зазначається обґрунтування підстав для перегляду судових рішень, передбачених статтею 237 КАС.

Зі змісту поданої заяви видно, що предметом перегляду заявлено недотримання вимог закону, які регулюють строки звернення до суду з позовом. В оспореному рішенні спір по суті не розв'язувався і воно не містить остаточних висновків щодо правильного застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Зазначені обставини в розумінні положень пунктів 1, 2 частини першої статті 237, пункту 3 частини другої статті 239 КАС дають підстави вважати заяву необґрунтованою і такою, що унеможливлює допуск справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України,

ухвалила:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до управління соціального захисту населення Богуславської районної державної адміністрації в Київській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 19 липня 2017 року.

Суддя-доповідач М.І. Гриців

Судді: О.В. Кривенда

О.Б. Прокопенко