Справа № 199/5089/17
Суддя: Скрипник О. Г.
Дата ухвалення: 2017-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/5089/17
ПОСТАНОВА

іменем України

20.10.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного Фонду України м. Дніпра , про визнання дії неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В липні місяці 2017 року ОСОБА_3 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного Фонду України м. Дніпра , про визнання дії неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначивши, що з 20 жовтня 1999 року позивач перебувала на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, та одержувала пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-Х11, як колишній співробітник органів внутрішніх справ.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262- ХП особам, які мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором.

19 червня 2015 року позивачу виповнилось 57 років, що відповідно до вимог статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» дає їй право на призначення пенсії за віком.

20.06.2017 року позивач звернулась із заявою до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про припинення виплати їй пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-ХІІ та одночасно 20.06.2017 звернулась із заявою до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року.

Таким чином, з 20.06.2017 позивач перебуває на обліку, як одержувач пенсії, в Лівобережному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Дніпрі та одержує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, при цьому розмір її пенсії за віком був розрахований із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік (1197,91 грн.), в той час коли при розрахунку їй пенсії повинно було застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, відповідно до вимог частини 2 статті 40 Закону №1058-1 У, тобто за 2014-2016 роки в розмірі 3764,57 грн.

Крім того, розмір пенсії позивача за віком був розрахований без застосування вимог частини 3 статті 29 Закону №1058 щодо встановлення підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію жінкам, які народилися у період до 31 грудня 1961 року, починаючи з 55 років до досягнення ними 60- річного віку.

13.07.2017 року позивач звернулась до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про усунення порушень законодавства при здійсненні розрахунку їй пенсії за віком відповідно до вимог Закону №1058, а саме: застосувати при здійсненні розрахунку пенсії показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, відповідно до вимог частини 2 статті 40 Закону №1058-ІV, тобто за 2014-2016 роки, в розмірі 3764,57 грн. Крім того, підвищити розмір їй пенсії за віком на 20 відсотків відповідно до вимог частини 3 статті 29 Закону №1058, якою передбачено встановлення підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію жінкам, які народилися у період до 31 грудня 1961 року, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку.

Згідно відповіді Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі від 13.07.2015 року позивачу було відмовлено в застосуванні при здійсненні розрахунку їй пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, відповідно до вимог частини 2 статті 40 Закону №1058- ІV на підставі того, що позивачу було здійснено перехід з пенсії за вислугу років, згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на пенсію за віком згідно із Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Щодо причин не встановлення підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію жінкам, які народилися у період до 31 грудня 1961 року, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку, не надано жодного пояснення.

Позивач вважає дії Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі щодо відмови в застосуванні при здійсненні розрахунку їй пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхов: внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, відповідно до вимог частини 2 статті 40 Закону №1058- ІV та в підвищені розміру їй пенсії за віком на 20 відсотків відповідно до вимог частини 3 статті 29 Закону №1058 є неправомірними, та такими, що порушують конституційні права на гідне пенсійне забезпечення в старості.

На підставі зазначеного позивач просить визнати неправомірною відмову Лівобережного обєднаного управління Пенсійного Фонду України м. Дніпра в застосуванні при здійсненні розрахунку пенсії ОСОБА_3 за віком показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки та в підвищені розміру пенсії за віком на 20 відсотків; зобовязати Лівобережне обєднане управління Пенсійного Фонду України м. Дніпра здійснити розрахунок пенсії за віком ОСОБА_3 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три каленларні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2014-2016 роки, відповідно до вимог ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та підвищити розмір пенсії за віком на 20 відсотків відповідно до вимог ч.3 ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 20 червня 2017 року.

У судове засідання позивач не зявилася, у позовній заяві просила слухати справу у її відсутність, на задоволенні позову наполягала.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надавши заперечення проти позову, в яких просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що з 20 жовтня 1999 року позивач перебувала на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, та одержувала пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"' від 09.04.1992 №2262-ХІІ, як колишній співробітник органів внутрішніх справ.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-ХІІ особам, які мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором.

19 червня 2015 року позивачу виповнилось 57 років, що відповідно до вимог статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» дає їй право на призначення пенсії за віком.

20.06.2017 року позивач звернулась із заявою до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про припинення виплати їй пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-ХІІ та одночасно 20.06.2017 звернулась із заявою до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року.

Таким чином, з 20.06.2017 позивач перебуває на обліку, як одержувач пенсії, в Лівобережному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Дніпрі та одержує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, при цьому розмір її пенсії за віком був розрахований із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік (1197,91 грн.), в той час коли при розрахунку їй пенсії повинно було застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, відповідно до вимог частини 2 статті 40 Закону №1058-1 У, тобто за 2014-2016 роки в розмірі 3764,57 грн.

Крім того, розмір пенсії позивача за віком був розрахований без застосування вимог частини 3 статті 29 Закону №1058 щодо встановлення підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію жінкам, які народилися у період до 31 грудня 1961 року, починаючи з 55 років до досягнення ними 60- річного віку.

13.07.2017 року позивач звернулась до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про усунення порушень законодавства при здійсненні розрахунку їй пенсії за віком відповідно до вимог Закону №1058, а саме: застосувати при здійсненні розрахунку пенсії показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, відповідно до вимог частини 2 статті 40 Закону №1058-ІV, тобто за 2014-2016 роки, в розмірі 3764,57 грн. Крім того, підвищити розмір їй пенсії за віком на 20 відсотків відповідно до вимог частини 3 статті 29 Закону №1058, якою передбачено встановлення підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію жінкам, які народилися у період до 31 грудня 1961 року, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку.

Згідно відповіді Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі від 13.07.2015 року позивачу було відмовлено в застосуванні при здійсненні розрахунку їй пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, відповідно до вимог частини 2 статті 40 Закону №1058- ІV на підставі того, що позивачу було здійснено перехід з пенсії за вислугу років, згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на пенсію за віком згідно із Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Щодо причин не встановлення підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію жінкам, які народилися у період до 31 грудня 1961 року, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку, не надано жодного пояснення.

Відповідно до статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону № 1058-ІV та інших, нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Статтею 1 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Згідно зі статтею 7 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором; у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону № 2262-ХІІ та Закону № 1058-1V, призначається одна пенсія за її вибором; при цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону № 2262-ХІІ, і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону № 1058-1V, яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-1V встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої робітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Водночас позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-Х1І, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. Зокрема, при призначенні пенсії за вислугу років показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку взагалі не застосовується в силу вимог зазначеного Закону, адже основою доходу у цьому разі є грошове забезпечення.

Крім того, після звільнення з органів внутрішніх справ, позивач продовжувала працювати та сплачувала у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

За правилами статті 26 Закону України №1058-1V особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають, зокрема, жінки віком 57 років для жінок, які народилися з 01 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року. Згідно копії паспорта, долученої до матеріалів пенсійної справи та до адміністративного позову, позивач народилась 19 червня 1958 року.

Згідно з частиною 3 статті 29 Закону України №1058-ІV, жінкам, які -народились у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 нього Закону в розмірі 2,5 відсотка за кожні 6 місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку.

Тобто, враховуючи, що позивачу пенсію за віком було вперше призначено у віці 59 років, то повинно бути встановлено 20-відсоткове підвищення розміру пенсії за чотири роки більш пізнього виходу на пенсію після 55 років.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків передбачених Конституцією України.

За правилами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд, приймаючи до уваги результат вирішення справи вважає правомірним Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 7-9, 11-12, 17, 158-163, 167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_3 до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного Фонду України м. Дніпра, про визнання дії неправомірними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити .

Визнати неправомірною відмову Лівобережного обєднаного управління Пенсійного Фонду України м. Дніпра в застосуванні при здійсненні розрахунку пенсії ОСОБА_3 за віком показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки та в підвищені розміру пенсії за віком на 20 відсотків;

Зобовязати Лівобережне обєднане управління Пенсійного Фонду України м. Дніпра здійснити розрахунок пенсії за віком ОСОБА_3 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три каленларні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2014-2016 роки, відповідно до вимог ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та підвищити розмір пенсії за віком на 20 відсотків відповідно до вимог ч.3 ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 20 червня 2017 року.;

Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови , можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя О.Г. Скрипник