Справа № 809/558/17
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/6634/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Большакової О.О.,

секретаря судового засідання Чигер І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Калушавтотранс» на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 травня 2017 року у справі №809/558/17 за позовом Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області до Публічного акціонерного товариства «Калушавтотранс» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

18.04.2017 Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі - Управління) звернулось в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Калушавтотранс» (далі - Товариство), просило стягнути з Публічного акціонерного товариства «Калушавтотранс» заборгованість з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 01.01.2017 по 31.03.2017 в сумі 2118,08 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.05.2017 позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство подало апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.05.2017 та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано, що постановою Калуського міськрайонного суду від 04.04.2013 №345/687/13-а, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 зараховано до пільгового стаж роботи з 26.11.1987 по 28.02.1992 в ремонтно-будівельно-монтажному управлінню №1 тресту «Калушхімремонт» електрогазозварювальником повний робочий день з особливо шкідливими умовами праці по Списку №2. Вказує, що як в зазначеному рішенні, так і в виконавчому листі зараховано стаж роботи ОСОБА_2 лише на підприємстві ВАТ «Калушхімремонт». Також зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що ОСОБА_2 працював у Товаристві до 1987 року, у період коли законодавством України не передбачалось відшкодування підприємствами сум виплачених пільгових пенсій. Відтак вважає, що Управлінням неправомірно проведено та скеровано розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з січня 2017 року щодо ОСОБА_2 за період з 01.01.2017 по 31.03.2017.

В судовому засіданні представник Товариства апеляційну скаргу підтримав, щодо попередньо поданого клопотання про зупинення провадження у справі, повідомив, що обставини, які були підставою для зупинення провадження у даній справі відпали, а тому просить таке не розглядати.

Позивач повноважного представника в судове засідання не забезпечив, належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги та пояснення представника відповідача в їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство «Калушавтотранс» зареєстроване як юридична особа в Калуському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та згідно ч.3 ст.15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є платником страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Супровідним листом від 13.01.2017 Управління направило Товариству розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з січня 2017 року (а.с.15) по пенсіонеру ОСОБА_2, якому розпорядженням №164160 від 13.11.2015 призначено пенсію з 24.01.2013 з врахуванням пільгового стажу з 23.08.1979 по 23.03.1987 на ПАТ «Калушавтотранс» та з 26.11.1987 по 28.02.1992 на ВАТ «Калушхімремонт».

Заборгованість Товариства по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за період з 01.01.2017 по 31.03.2017 відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку (а.с.12) становить 2118,07 грн., що стало підставою для звернення Управління із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 №400/97-ВР, в редакції чинній на момент виникнення заборгованості, (далі - Закон №400/97-ВР) платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Згідно з положеннями ст.2 Закону №400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 4 Закону №400/97-ВР встановлено, що на обов'язкове державне пенсійне страхування встановлюються ставки збору для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону в розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, набрав чинності з 1 січня 2004 року, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, встановлено визначено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою Постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1 (далі - Інструкція №21-1).

Підпунктом 2.1.1 п.2.1 Інструкції №21-1 передбачено, що платниками страхових внесків є страхувальники - роботодавці: підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок та фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно з п.6.1 Інструкції №21-1 розмір витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які підлягають відшкодуванню для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до п.6.4 Інструкції №21-1 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно з п.6.5 Інструкції №21-1 розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

Відповідно до п.6.7 Інструкції №21-1 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

З 01.01.2011 набрав чинності Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно з п.3 Прикінцевих та Перехідних положень вказаного Закону з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, вважаються платниками єдиного внеску.

Аналіз наведених положень дає підстави суду апеляційної інстанції для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених особам відповідно до пунктів «б»-«з» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», покриваються підприємствами та організаціями у розмірі, визначеному щорічно органами Пенсійного фонду України у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в рішеннях від 13 лютого 2012 (справа 21-11а12), від 18.09.2012 (справа 21-219а12), від 26 січня 2016 року (справа №818/1603/14), які з врахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковими для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.

Таким чином, Товариство, як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування, перебуває на обліку в Управлінні та використовує працю найманих осіб, має обов'язок відшкодовувати фактичні витрати Управлінню на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З матеріалів справи встановлено, що Управлінням надсилався Товариству розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з січня 2017 року по пенсіонеру ОСОБА_2, сума витрат на виплату та доставку пільгової пенсії становила 706,01 грн. (а.с.15).

Згідно з наявною в матеріалах справи копією повідомлення про вручення поштового відправлення вказаний розрахунок отримано Товариством 18.01.2017, однак, зобов'язань по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, відповідачем не виконано, сума зазначених витрат не відшкодовано.

Водночас, покликання апелянта на те, що Управління на виконання судового рішення у справі №345/687/13-а зобов'язано зарахувати ОСОБА_2 до пільгового стажу роботи період з 26.11.1987 по 28.02.1992 на ВАТ «Калушхімремонт» та у зв'язку з тим призначити і розпочати виплату пенсії за віком на пільгових умовах з 24.01.2013 як на неправомірність проведення та скерування Товариству розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним з огляду на наступне.

Постановою Калуського міськрайонного суду від 04.04.2013 №345/687/13-а, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2015, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у м.Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_2 до пільгового стаж роботи у ВАТ «Калушхімремонт» на посаді електрогазозварювальника повний робочий день на роботах з особливо шкідливими умовами праці по Списку №2 з 26.11.1987 по 28.02.1992 (а.с.79-81).

Управління на виконання судового рішення у справі №345/687/13-а розпорядженням №164160 від 13.11.2015 призначено ОСОБА_2 пенсію з врахуванням пільгового стажу з 23.08.1979 по 23.03.1987 на ПАТ «Калушавтотранс» та з 26.11.1987 по 28.02.1992 на ВАТ «Калушхімремонт».

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відтак, якщо особа набрала необхідний пільговий стаж, працюючи на підприємстві на посадах за Списком № 1 чи № 2 та звільнилась до 01.01.1992, вона має право на призначення пенсії згідно з статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і відшкодування пенсії не проводиться. При цьому пільговий стаж обчислюється сумарно, і на його загальний підсумок не впливає той факт, що особа працювала на одному чи на декількох підприємствах.

Якщо ж особа працювала на посадах за Списком № 1 чи № 2 як до так і після 01.01.1992, то вона має право на призначення пенсії згідно із статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Пільговий стаж обчислюється повністю або до моменту виходу особи на пенсію з пільгової роботи, або до припинення особою такої роботи.

При цьому, підлягають відшкодуванню витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до досягнення особою загальновстановленого пенсійного віку. Якщо особа має пільговий стаж роботи на кількох підприємствах, сума коштів до відшкодування розподіляється пропорційно до пільгового стажу у відсотках. При цьому обов'язок підприємств та організацій з відшкодування понесених Пенсійним фондом України після 1 січня 2004 року витрат на виплату і доставку зазначених пенсій не пов'язаний з датою призначення такої пенсії або часом набуття необхідного для цього пільгового стажу (до чи після набрання чинності Законом №1058-IV).

Так, як ОСОБА_2 продовжував працювати на посаді зі шкідливими умовами праці й після 1 січня 1992 року, то пенсію йому призначено згідно з п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а відтак Управлінням проведено розрахунок фактичних витрат Товариства на виплату та доставку призначеної ОСОБА_2 пенсії.

При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що відшкодуванню підлягають витрати на виплату та доставку пільгової пенсії ОСОБА_2 саме за 2017 рік, а не до 1992 року, окрім того, частина плати Товариства у відсотках становить 57,42%, тобто до відшкодування визначено розмір фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії пропорційно до пільгового стажу здобутого ОСОБА_2 на ПАТ «Калушавтотранс».

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 березня 2017 року у справі №809/217/17, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017, задоволено позовні вимоги Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківській області та стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Калушавтотранс» на користь Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 01.12.2015 по 31.12.2016 в сумі 33364,79 грн., зокрема, і по ОСОБА_2

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах підлягають до відшкодування Товариством відповідно до розрахунку в розмірі 2118,07 грн. відповідно до розрахунку сум заборгованості по відшкодуванню пільгової пенсії за період з 01.01.2017 року по 31.03.2017 року та картки особового рахунку Товариства.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись статями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Калушавтотранс» залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 травня 2017 року у справі №809/558/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
О. О. Большакова

Повний текст Ухвали складено 09.11.2017