Справа № 750/7001/17
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/7001/17 Головуючий у 1-й інстанції: Карапута Л.В.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Твердохліб В.А.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області про скасування постанови,-

У С Т А Н О В И В:

Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України звернулось до Деснянського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області, в якому просить скасувати постанову ВП № 53161240 від 27.06.2017 року старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Назаренко М.Б. щодо стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 87 грн. 00 коп.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідча, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.09.2016 року у справі № 750/8451/16-а визнано неправомірними дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_3 здійснити перерахунок пенсії відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла на дату призначення пенсії, у розмірі 83% заробітної палати працюючого державного службовця, починаючи з 01.07.2016 року, в зв'язку з підвищенням розміру посадових окладів працюючим державним службовцям на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013. Зобов'язано Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла на дату призначення пенсії, в розмірі 83% заробітної плати працюючого державного службовця, починаючи з 01.07.2016 року, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 та виплатити заборгованість, що виникне внаслідок такого перерахунку.

13 грудня 2016 року на виконання вказаного судового рішення стягувачу було видано виконавчий лист у справі № 750/8451/16-а, який поданий на примусове виконання у Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.

20 грудня 2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Назаренко М.Б. винесено постанову ВП №53161240 про відкриття виконавчого провадження.

27.06.2017 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Назаренко М.Б. відповідно до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» винесла постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 87 грн. 00 коп. У розрахунок витрат виконавчого провадження включено: друк 1 аркуша (папір включено): 0,50х8=4 грн.; направлення рекомендованого листа: 2х16=32 грн.; плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження: 1х51,00= 51 грн. (а.с. 4).

Не погоджуючись з постановою щодо стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 87 грн. 00 коп., позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що в даному випадку у державного виконавця були підстави для стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, а мотивувальна частина оскаржуваної постанови містить розрахунок здійснених виконавцем витрат із зазначенням обсягу та розміру усіх складових загальної суми витрат виконавчого провадження.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду та зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідності до п. 1 ч. 1 статті 26 вказаного Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частиною 1 ст.28 Закону копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

У виконавчому провадженні відсутні докази направлення стягувану постанови про відкриття виконавчого провадження.

Судом апеляційної інстанції було витребувано від Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області виконавче провадження №53161240 з виконання виконавчого листа №750/8451/16-а, виданного 13.12.2016 року Деснянським районним судом м. Чернігова.

Із виконавчого провадження, наданого відповідачем, вбачається, що дійсно 20.12.2016 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №750/8451/16-а про зобов'язання пенсійний орган здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3.

Проте, у виконавчому провадженні відсутні дані про направлення зазначеної постанови боржнику.

Також із виконавчого провадження вбачається, що 03 січня 2017 року стягувачка ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про виправлення описки в судовому рішенні від 28 вересня 2016 року, а 11 січня 2017 року подала заяву про виправлення помилки у виконавчому листі у справі №750/8451/16-а за позовом ОСОБА_3 до Чернігівського об'єднаного управління пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2017 року виправлено описку в резолютивній частині постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 вересня 2016 року та виправлено помилку у виконавчому листі.

13.02.2017 року ОСОБА_3 подала до відділу примусового виконання рішень заяву про долучення ухвали суду про виправлення описок у рішення суду та у виконавчому листі.

20.02.2017 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Назаренко М.Б. виніс постанову про внесення до постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.12.2016 року виправлення та копію даної постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

20.02.2017 року державним виконавцем направлено вимогу до Чернігівського ОУ ПФУ про виконання виконавчого документу.

Розпорядженням від 16.02.2017 року пенсійний орган виконав вищезазначене судове рішення, провівши перерахунок пенсії ОСОБА_3, що підтверджується дослідженим судом розпорядженням 186157.

Отже, виконавчі дії державним виконавчем з примусового виконання судового рішення було розпочато фактично після виконання боржником виконавчого листа.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закон за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Заява стягувача про примусове виконання судового рішення у виконавчому провадженні відсутня.

Фактично, державний виконавець розпочав виконання судового рішення після виправлення описки в такому рішення та виправлення описки у виконавчому листі.

Дана обставина свідчить про те, що після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем ніяких дій по виконанню судового рішення не вчинялось і лише після усунення судом помилок у судовому рішенні і виконавчому листі, державний виконавець розпочав проводити дії, направлені на виконання виконавчого документу, тоді як судове рішення вже було виконано самостійно боржником.

Судова колегія вважає. що оскільки заява стягувача про примусове виконання виконавчого листа у виконавчому провадженні відсутня, вважати що мало місце примусове виконання виконавчого документу, у суду не має підстав.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що у державного виконавця не було правових підстав для прийняття постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 27.06.2017 року ВП №53161240 в розмірі 87,00 грн., так як ніяких виконавчих дій по виконанню судового рішення останнім не здійснювалось, виконавче провадження відкрито без заяви стягувача. Крім того, дії по виконанню судового рішення відбулися після добровільного виконання стягувачем постанови суду.

Згідно зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 вересня 2017 року ухвалена з помилковим застосуванням норм матеріального та прроцесуального права, без дослідження всіх обставин справи та матеріалів виконавчого провадження, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції має право за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду скасувати постанову суду та ухвалити нову.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 вересня 2017 року скасувати та ухвалити у справі нову постанову наступного змісту.

Скасувати постанову ВП №53161240 від 27.06.2017 року старшого державного виконаця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Назаренко Марини Борисівни про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України у порядку та в строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Твердохліб В.А.

Повний текст виготовлено: 08 листопада 2017 року.