Справа № 826/8714/15
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8714/15 Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П. Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

06 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Петрика І.Й.

суддів Ісаєнко Ю.А., Собківа Я.М.

при секретарі Кузьміній Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся 12 травня 2015 р. до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної Марини Анатоліївни (далі по тексту - Уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк»), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» щодо невключення ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню про відшкодування коштів за Договір банківського вкладу «НВУ» № 826800/2014 від 19.11.2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі по тексту - ПАТ «ВіЕйБі Банк»);

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» включити ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «ВіЕйБі Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_3 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «ВіЕйБі Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_3 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «ВіЕйБі Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог посилається на наявність документів, які засвідчують набуття ним статусу вкладника, право вкладників на відшкодування коштів за вкладами, безпідставність невключення його вимог до переліку та реєстру вкладників і, таким чином, порушення його права на гарантоване відшкодування коштів за вкладом.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2015 р. адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач, - Уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», звернувся 17 серпня 2015 р. з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що, на його думку, суд першої інстанції безпідставно не врахував, що позивач уклав договір банківського вкладу на момент віднесення ПАТ «ВіЕйБі Банк» до проблемних та всупереч встановленим у зв'язку з цим заборонам, а тому правомірно був невключений до переліку та реєстру вкладників.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін та переглянувши судове рішення суду першої інстанції у відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як свідчать обставини справи та встановлено судом першої інстанції, 08.10.2014 р. Правління Національного Банку України винесло Постанову № 531/БТ «Про віднесення ПАТ «ВіЕйБі Банк» до категорії проблемних», якою були встановлені заборони на проведення банком будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована Фондом сума відшкодування за вкладами фізичних осіб.

19.11. 2014 р. між позивачем та ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено договір банківського вкладу «НВУ» № 862800/2014 від 19.11.2014 р. (далі по тексту - Договір), за умовами якого банк приймає від вкладника на вкладний рахунок грошові кошти у розмірі 160 000,00 (сто шістдесят тисяч гривень 00 копійок) грн. у строкове користування до 19.02.2015 р. та зобов'язується сплачувати проценти за його користування у розмірі, встановленому п. 1.5. Договору.

На виконання умов Договору 19.11.2014 р. з вкладного рахунку позивача № НОМЕР_1 на вкладний рахунок позивача № НОМЕР_2 надійшли грошові кошти у розмірі 160 000,00 (сто шістдесят тисяч гривень 00 копійок) грн.

На підставі постанови Правління Національного банку України «Про віднесення ПАТ «ВіЕйБі Банк» до категорії неплатоспроможних» № 733 від 20.11.2014 р., виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 123 від 20.11.2014 р., згідно з яким з 21.11.2014 р. було запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіну Марину Анатоліївну.

Протоколом засідання виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 29.01.2015 р. було погоджено рішення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» щодо обмеження виплат за рахунками окремих вкладників, операції за якими здійснювалися в період дії встановлених Постановою Національного Банку України № 531/БТ від 03.10.2014 р. обмежень та могли призвести до збільшення гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами фізичних осіб.

Наказом Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» № 76 від 31.01.2015 р. було вирішено створити комісію для проведення додаткової перевірки операцій по рахункам фізичних осіб у ПАТ «ВіЕйБі Банк», що здійснювалися в період дії встановлених Постановою Правління Національного Банку України № 531/БТ від 03.10.2014 р. обмежень.

Протоколом засідання виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.02.2015 р. було вирішено взяти до відома інформацію щодо результатів перевірки бази даних вкладників та тимчасового призупинення виплат по рахункам вкладників ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Відповідно до витягу з Акту № 5 від 13.03.2015 р., затвердженого Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», вчинена на користь позивача трансакція була віднесена до переліку операцій, виплати за якими було призупинено.

На підставі Постанови Правління Національного Банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» № 188 від 19.03.2015 р. виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб" постановила рішення № 63 від 20.03.2015 р. згідно з яким з 20.03.2015 р. було запроваджено ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіну Марину Анатоліївну.

Після настання обумовленої у Договорі дати вимоги вкладу позивач звернувся до відділення ПАТ «ВіЕйБі Банк» з метою повернення вкладу, в результаті чого дізнався про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та про здійснення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відповідних виплат.

Листом за вих. № 03-7009 від 14.04.2015 р. Уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» повідомила позивача, що його вклад був залучений всупереч встановленим Постановою Національного Банку України № 531/БТ від 03.10.2014 р. обмеженням та додатково зазначила, що для повного дослідження обставин справи ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся з заявою до правоохоронних органів.

Дізнавшись про відсутність його даних в переліку та загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «ВіЕйБі Банк» за рахунок Фонду, позивач звернувся з даним позовом.

Задоволення позову суд першої інстанції мотивує: - наявністю документів, що підтверджують внесення позивачем вкладу; - необізнаністю позивача щодо проблемного становища банку на час вчинення Договору; - відсутністю належних доказів на користь вчинення позивачем та посадовими особами банку злочину у зв'язку з укладенням Договору.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.12р. № 4452-VI (далі по тексту - Закон № 4452-VI).

До спірних правовідносин суд застосовує ту редакцію закону, яка була чинною на момент їх виникнення.

Відповідно до ст. 3 Закону № 4452-VI, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права.

Уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду (ч. 1 ст. 37 Закону № 4452-VI).

Згідно з ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

Відповідно до ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених Законом № 4452-VI.

Зокрема, відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд не відшкодовує кошти:

1) передані банку в довірче управління;

2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень;

3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника;

4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік;

5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік;

6) розміщені на вклад власником істотної участі банку;

7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку;

8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань;

9) за вкладами у філіях іноземних банків;

10) за вкладами у банківських металах.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI Фонд також не несе обов'язку по відшкодуванню коштів за нікчемними правочинами.

Так, вкладником в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI - є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката, Фонд також не несе обов'язку по відшкодуванню коштів за нікчемними правочинами.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (ч.1 ст. 216 ЦК України).

Правочини неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав (ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI).:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України

Отже, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом, при цьому гарантії Фонду не поширюються, зокрема, на випадки, передбачені ч. 4 ст. 26 Закону № 4452-VI, а також на вклади, залучені на підставі нікчемних правочинів.

Порядок визначення вкладників врегульований ст. 27 Закону № 4452-V, за змістом якої уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених ч. 2 ст. 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників (ч. 5 ст. 27 Закону № 4452-V) .

При цьому, пунктом 6 розд. ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами №14 від 09 серпня 2012 р. встановлено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Отже, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) формування уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) формування Фондом на підставі отриманого переліку реєстру вкладників.

Разом з тим, Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку (ч. 1 ст. 38 Закону № 4452-VI).

У зв'язку з цим, відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Окрім цього, на виконання передбачених Законом № 4452-VI повноважень Уповноважена особа відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону № 4452-VI також має право, зокрема: продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів та звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

Отже, Фонд здійснює відшкодування коштів за вкладами на підставі реєстру вкладників, який, в свою чергу, формується на основі складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, до якого не включаються, зокрема, особи, що претендують на відшкодування на підставі нікчемних правочинів та особи, правочини яких підпадають під ознаки ч. 4 ст. 26 Закону № 4452-VI. При цьому, законодавством передбачена можливість внесення додаткової інформації про вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

З огляду на наведені обставини та правові норми у суду нема підстав вважати, що спірні правовідносини не торкаються прав позивача, адже призупинення виплат за вкладом позивача мало наслідком невключення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок Фонду, а відтак - невиплату гарантованої суми коштів.

У відповідності до ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З матеріалів справи вбачається, що основні доводи відповідача на користь незадоволення позову ґрунтуються на: - наявності в уповноваженої особи Фонду повноважень щодо перевірки та застосування наслідків нікчемності правочинів; - факті вчинення Договору всупереч встановленим заборонам на здійснення банком певних операцій; - твердженні, що кошти на рахунок позивача надійшли внаслідок дроблення вкладу іншого клієнта та посиланні на наявність злочинного умислу в діях цього клієнта банку.

У зв'язку з вищевикладеним колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження правомірності набуття статусу вкладника позивач надав копії Договору та платіжного доручення № 4976329 від 19.11. 2014 р.

В силу вимог ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно з п. 1.9. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 р. договір банківського вкладу укладається в письмовій формі.

Пунктом 1.10. цієї Інструкції визначено, що письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до п.1.4. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні і національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного Банку України від 21.01.2004 р. платіжне доручення - це розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача.

З огляду на це, наявні в матеріалах справи Договір та платіжне доручення підтверджують дотримання письмової форми Договору, свідчать про фактичне надходження коштів на рахунок позивача та вказують на набуття позивачем статусу вкладника.

Стосовно посилання на наявність у відповідача повноважень щодо перевірки та застосування наслідків нікчемності правочинів як на підставу невключення позивача до переліку та реєстру вкладників, колегія суддів зазначає наступне.

Зі змісту ч.3 ст. 2 КАС України вбачається, що суб'єкти владних повноважень діють з урахуванням всіх значущих обставин (обґрунтовано) та на підставі закону.

З огляду на це, при здійсненні перевірки правочинів та застосуванні наслідків їх нікчемності уповноважена особа Фонду діє з урахуванням всіх значущих обставин (обґрунтовано) та законодавчо визначених підстав недійсності правочину (на підставі закону).

Отже, сама лише наявність в уповноваженої особи Фонду повноважень щодо перевірки та застосування наслідків нікчемності правочину не є самостійною підставою для визнання окремого правочину нікчемним.

Стосовно вказівки відповідача на факт вчинення Договору всупереч встановленим заборонам, як на підставу невключення позивача до переліку та реєстру вкладників, колегія суддів зазначає наступне.

Позивач уклав Договір, коли діяли встановлені Постановою Правління Національного Банку України № 531/БТ від 03.10.2014 р. заборони на здійснення банком операцій, в результаті яких збільшується гарантована Фондом сума відшкодування за вкладами фізичних осіб.

При цьому відповідач не зазначив, на яку саме із визначених у чинному законодавстві підстав нікчемності правочину вказують дані обставини.

Чинне законодавство передбачає, зокрема, випадки недійсності правочину, укладеного представниками юридичної особи всупереч обмеженим повноваженням (ч. 3 ст. 92 ЦК України); укладеного внаслідок зловмисної домовленості представника юридичної особи з іншою стороною (ст. 232 ЦК України); укладеного з перевищенням повноважень (ст. 241 ЦК України), укладеного всупереч наявним перешкодам (п. 10 Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Проте, відповідачами не надано належних у розумінні ст. 70 КАС України доказів на користь недійсності укладеного позивачем Договору у зв'язку з вищеперахованими підставами.

Крім того, згідно із ст. 75 Закону України «Про банки та банківську діяльність» рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних є банківською таємницею.

Отже, позивач на момент вчинення Договору не міг знати про накладені на ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборони, що також виключає вірогідність неправомірного набуття ним вкладу та спростовує доводи відповідача на користь невключення позивача до переліку та реєстру вкладників.

Також відповідачами не надано доказів на користь того, що кошти позивачу надійшли внаслідок неправомірних дій третіх осіб.

Матеріалами справи підтверджується, що кошти на виконання умов Договору надійшли позивачу з його власного вкладного рахунку.

Посилання на наявність в іншого клієнта банку злочинного умислу та на факт звернення ПАТ «ВіЕйБі Банк» з заявою про вчинення третіми особами злочину не є належним доказом у розумінні ч.1 ст.70 КАС України, оскільки відсутній вирок у кримінальній справі, який в силу ч.4 ст.72 КАС України міг би мати преюдиціальне значення щодо даного спору.

Також суд не виявив визначених ч. 3 ст. 38 та ч. 4 ст. 26 Закону № 4452-VI обставин, на підставі яких Фонд не несе обов'язку по відшкодуванню коштів за вкладами фізичних осіб.

З огляду на вищевикладене, Уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» безпідставно не включила позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Законодавчо передбаченим способом відновлення порушеного права вкладника на відшкодування коштів за вкладом є надання уповноваженою особою Фонду додаткової інформації про вкладників до Фонду.

Так, пунктом 6 розд. ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами №14 від 09 серпня 2012 р. передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо зобов'язання Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 щодо зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб внести позивача до загального реєстру вкладників ПАТ «ВіЕйБі Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з огляду на наступне.

Питання про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» внести додаткову інформацію стосовно позивача як вкладника, який має право на гарантоване відшкодування коштів за рахунок Фонду, перебуває на стадії вирішення в рамках даного спору. Згідно із ст. 14 КАС України обов'язковими до виконання є судові рішення, які набрали законної сили. Оскільки в Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" на даний момент не виникло обов'язку щодо внесення додаткової інформації стосовно позивача, то у Фонду, відповідно, не виникло правової підстави для внесення позивача до відповідного реєстру вкладників. Чинним законодавством не передбачено розв'язання спорів на майбутнє.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткову обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 липня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді

Ісаєнко Ю.А.

Собків Я.М.