Справа № 361/2239/17
Суддя: Селезньова Т. В.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 361/2239/17
Провадження № 2-а/361/323/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 листопада 2017 року

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді Селезньової Т.В., при секретарі Корніюк К.А., розглянувши у судовому засіданні в місті Бровари адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Київської області, Міськрайонного управління у Броварському районі та місті Бровари Головного управління Держгеокадастру у Київській області, третя особа ОСОБА_3, про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради, про зобовязання скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку,

встановив:

Позивач просить суд визнати протиправним і скасувати Рішення ОСОБА_2 селищної ради №40 від 17 грудня 2015 року про надання дозволу ОСОБА_3 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості для особистого селянського господарства площею 0,1128га по вулиці Польовій в смт. Велика Димерка, та зобовязати ОСОБА_4 управління у Броварському районі та місті Бровари Головного управління Держгеокадастру (надалі управління ДГК) скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,1128га для ведення особистого селянського господарства за адресою смт. Велика Димерка, вулиця Польова, кадастровий номер :01:002:0059. Позовні вимоги позивач вмотивував тим, що вона є власником будинку за адресою смт. В.Димерка , вул. Польова, 19 на підставі свідоцтва про право на спадщину після батька - ОСОБА_5 і на підставі договору дарування (від сестри, яка успадкувала разом з нею вказане спадкове майно після батька); тому вона є землекористувачем вказаної земельної ділянки нарівні з дядьком ОСОБА_3 , якому оскаржуваним рішенням селищна рада надала згоду на розроблення технічної документації щодо вказаної земельної ділянки; вважає, що даним рішенням селищної ради порушені її права як постійного землекористувача вказаної земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення ОСГ, оскільки вона постійно орала вказану землю, а нещодавно дізналась про те, що третя особа ОСОБА_3 без її згоди і відома приватизував цю земельну ділянку. З приводу даного позову позивачка пояснила, що спірна земельна ділянка знаходилась у користуванні її батька ОСОБА_5, раніше була передана її батьку його матір,ю ОСОБА_6, що вона, позивачка, набувши право власності на частину будинку, що належала при житті її батькові, набула з законних підстав і право користування вказаною земельною ділянкою; натомість третя особа ОСОБА_3 ніколи не користувався вказаною земельною ділянкою і тому не мав права на її приватизацію.

Відповідач ОСОБА_2 селищна рада Броварського району Київської області в судове засідання жодного разу не з,явилась, ніяких доказів, пояснень, заперечень чи заяви про визнання позову не подала, була повідомлена неодноразово належним чином, тому суд ухвалив справу розглянути у відсутності вказаного відповідача.

Відповідач ОСОБА_4 управління у Броварському районі та місті Бровари Головного управління Держгеокадастру у Київській області (який у позовній заяві позивачем вказаний як ОСОБА_7 Держгеокадарсту у Броварському районі Київської області) подав заяву про розгляд справи у його відсутності, подав письмові заперечення та пояснення, в яких позов, предявлений до нього, не визнав, посилаючись на те, що його повноваження визначені Законом Про державний земельний кадастр та Порядком ведення Державного земельного кадастру, згідно яких до повноважень ДГК віднесено, зокрема, здійснення державної реєстрації земельних ділянок та присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам, що даним законом та Порядком передбачено виключні підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки, зокрема державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором у разі: поділу чи об,єднання земельних ділянок , якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника. До повноважень ДГК не віднесено реєстрацію права власності (речових прав) на земельні ділянки, яке згідно ст.126 ЗК України оформлюється відповідно до закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і з січня 2013 року віднесено до компетенції інших органів відповідних територіальних управлінь у складі Міністерства юстиції України, і вказані повноваження в частині державної реєстрації прав на земельні ділянки Держгеокадастру були припинені відповідно до Указу Президента України від 5.10.2011р. № 965/2011, який набрав чинності з 1.01.2013р.

Судом за даними позовними вимогами відкрито провадження в адміністративній справі. Суд не вбачає підстав для закриття провадження, розглядає дані вимоги по суті.

Позивачем надані такі письмові докази:

Оскаржуваним Рішенням є Рішення №40 від 17.12.2015р. ОСОБА_2 селищної ради, яким за результатом розгляду заяви ОСОБА_3 йому надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості для особистого селянського господарства площею 0,1128га, що знаходиться в приватній власності за рахунок земель , які перебувають у їх приватній власності в адмін..межах ОСОБА_2 селищної ради за адресою вул. Польова.

ОСОБА_8 Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.02.2005р. - позивачці належить 1/4 частка будинку №19 по вулиці Польовій в смт.В.Димерка в порядку спадкування після батька ОСОБА_5 (щодо іншої належної спадкодавцю 1/4 частки вказаного будинку аналогічне свідоцтво видане на ім,я другої дочки спадкодавця - ОСОБА_9). Вказана 1/2 частка будинку належала спадкодавцю на підставі договору дарування від 28.03.1983р.

ОСОБА_8 Договору дарування частини будинку від 15.04.2015р. - ОСОБА_9 подарувала успадковану нею після батька ОСОБА_5 1/4 частку будинку №19 по вулиці Польовій в смт.В.Димерка позивачці - ОСОБА_1

ОСОБА_8 Наказу по радгоспу ОСОБА_2 від 14.03.1983р. №136 за підписом директора радгоспу на підставі поданих заяв про закріплення земельної ділянки 1. Вилучити у фонд радгоспу земельну ділянку 0,15га від ОСОБА_6 по вул. Польовій, 11, залишити у її користуванні 0,27га; 2. Закріпити за ОСОБА_5 земельну ділянку 0,15га по вул. Польовій, 11, в тому числі 0,13га за рахунок земельної ділянки, вилученої у фонд радгоспу у його матері ОСОБА_6 і 0,02га за рахунок надлишків її присадибної ділянки біля 1/2 частки будинку, яку дарує йому мати ОСОБА_6

ОСОБА_8 з ДЗК , сформованого 5.02.2016р., за заявою ОСОБА_3, - земельна ділянка к.н. :01:002:0059, адреса розташування смт. В. Димерка, вул. Польова,11, цільове призначення - ведення ОСГ, вид використання - ведення особистого селянського господарства, форма власності: комунальна, площа 0,1128га; інформація про документацію із землеустрою: технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) 14.01.2016р. ТОВ «Укргеоземпроект», орган, який зареєстрував земельну ділянку: ОСОБА_7 Держгеокадастру у Броварському районі Київської області, дата державної реєстрації земельної ділянки 5.02.2016р.

Таким чином, позивачка є власником 1/2 частки вказаного жилого будинку №19 по вул. Польовій в смт. В.Димерка. як встановлено у судовому засіданні, власником іншої 1/2 частки вказаного будинку є третя особа ОСОБА_3 (брат батька позивачки).

Також з пояснень позивачки і третьої особи встановлено, що право власності на вказаний будинок третя особа ОСОБА_3 і батько позивачки ОСОБА_5 (брати між собою) набули від їхньої матері ОСОБА_6.

Третьою особою надано суду виписку з погосподарської книги будинку по вул. Польовій, 19, згідно записів у якій за 1990р.- 1995р. за ОСОБА_6 головою домогосподарства числиться 0,27 га, в тому числі під будівлями 0,01га.

Як пояснили позивачка і третя особа - нумерація будинку змінювалась, тому за документами будинок №11 та №19 по вулиці Польовій в смт. В.Димерка, який належав сім,ї ОСОБА_6, є одним і тим самим.

Також встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності вже належить земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,1690га в смт.В.Димрека, яка зі слів позивачки знаходиться за будинком і городом у полі і межує з земельною ділянкою третьої особи.

Встановлено, що Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19.10.2015р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_7 Держземагенства у Броварському районі, ОСОБА_2 селищна рада Броварського району, позивачам було відмовлено у позові про визнання недійсним та скасування рішення ОСОБА_2 селищної ради Броварського району Київської області № 214 від 03.07.2012р. про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0052, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, та про визнання недійсним державного акту на право власності на вказану земельну ділянку, виданого ОСОБА_10 на підставі вказаного рішення ОСОБА_2 селищної ради Броварського району Київської області № 214 від 03.07.2012р., та скасування його державної реєстрації.

Як пояснив третя особа ОСОБА_3, у даній справі він і мати оспорювали приватизацію позивачкою земельної ділянки для ОСГ, оскільки вважали, що земельна ділянка і всі права на неї належать матері - ОСОБА_6 Третя особа пояснив, що він тоді ж пропонував позивачці ОСОБА_1 помінятись земельними ділянками у такий спосіб, що він приватизував земельну ділянку для ОСГ з його сторони будинку (яку приватизувала позивачка), а позивачка відповідно приватизує земельну ділянку зі сторони її частини будинку, на що тоді позивачка не погодилась, приватизувавши земельну ділянку для ОСГ ту , на яку він претендував.

Як видно з дати судового рішення, слід дійти висновку , що третя особа ОСОБА_3 з клопотанням до селищної ради щодо виготовлення технічної документації звернувся після набрання даним рішенням законної сили, тобто після відмови йому у позові, і у клопотанні до селищної ради третя особа просив надати дозвіл на виготовлення технічної документації щодо іншої земельної ділянки для ведення ОСГ.

З даних фактів, встановлених судовим рішенням, з пояснень позивачки і третьої особи у даній адміністративній справі, встановлено, що в 2012 році позивачка на власний розсуд обрала для себе ту земельну ділянку, яку мала намір отримати у власність для ведення ОСГ, і у подальшому отримала обрану саме нею (за термінологією ст.118 ЗК України- бажану) земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення ОСГ- у власність в 2012 році.

Таким чином, по-перше, позивачка сама визначила бажану для приватизації земельну ділянку за призначенням для ведення ОСГ, і по-друге , позивачка використала своє право на отримання безоплатно у власність земельної ділянки за даним цільовим призначенням.

Позивачка посилається на те, що вона мала у користуванні (орала) і отриману нею у власність земельну ділянку (за городом дядька та баби, яка була у спорі у вказаній цивільній справі), і ту земельну ділянку, на яку вона претендує зараз про яку йдеться мова у оскаржуваному рішенні; натомість третя особа не орав жодної з вказаних ділянок, тому на думку позивачки і не мав право її отримувати у власність, що таке право має вона. Разом з тим, такі ствердження позивачки нічим не доведені, спростовані встановленими обставинами, і крім того, вони суперечать вимогам закону .

Позивачка не довела суду ( в межах наданих доказів і наявних у даній справі), що вона набула з законних підстав право користування саме вказаною земельною ділянкою - щодо якої прийнято селищною радою оскаржуване рішення.

Суд також виходить з того, що не встановлено таких підстав, які б зобовязували селищну раду перед прийняттям оскаржуваного рішення вирішувати питання щодо вилучення земельної ділянки від позивачки. Тому відсутні порушення радою, при прийнятті нею оскаржуваного рішення, вимог ч. 5 ст. 116 ЗК України (згідно якої земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян, передаються у власність чи користування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом) .

Крім того, суд враховує, що спір, який виник між суміжними землекористувачами і співвласниками в процесі реалізації ними права приватизації земельної ділянки вже вирішувався в порядку цивільного судочинства.

Статтею 6 КАСУ передбачено право особи на звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом, якщо вона вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

При встановлених обставинах і наданих доказах суд дійшов висновку, що позивачка не довела порушення її прав оскаржуваним рішенням. Не встановлено порушень права користування земельною ділянкою або права на отримання земельної ділянки у власність.

Так само, позивачка не довела будь-яких порушень закону з боку органу місцевого самоврядування при прийнятті даного рішення за клопотанням третьої особи. Аналізуючи дане рішення і дії відповідача - органу місцевого самоврядування при прийнятті даного рішення, суд виходить з наступного:

ОСОБА_8 ч.3 ст.2 КАС України - у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

ОСОБА_8 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Порядок і процедура передачі земельної ділянки у власність громадянинові встановлена статтею 118 ЗК України.

Повноваження органу місцевого самоврядування щодо вирішення таких питань, визначені статтею 122 ЗК України.

ОСОБА_8 ч.1та ч.2 ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і, зокрема, через селищні ради та їх виконавчі органи.

ОСОБА_8 ч.1 ст.26 Закону - виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, щодо регулювання земельних відносин.

ОСОБА_8 ч.1 ст.59 даного закону Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

ОСОБА_8 ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ОСОБА_8 ст.50 Закону України «Про землеустрій» - проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок; проекти землеустрою погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

ОСОБА_8 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. ОСОБА_8 ст..393 ЦКУ акт органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника/користувача за його позовом визнається незаконним та скасовується.

Разом з тим, судом встановлено, що орган місцевого самоврядування, при прийнятті оскаржуваного позивачкою рішення, не вийшов за межі своїх повноважень. Судом не встановлено порушень процедури, та інших порушень закону.

Оскаржуване позивачем в даній справі рішення прийняте відповідачем з дотриманням положень, зазначених у частині 3 статті 2 КАСУ. Судом не виявлено порушень закону, в тому числі вимог статті 118, 116 Земельного Кодексу, які б були підставою для визнання прийнятого радою рішення незаконним. Судом не встановлено таких порушень прав і дійсних інтересів позивача вказаним рішенням, які б тягли за собою визнання даного рішення протиправним. Тому підстав для задоволення позову нема.

Щодо позовних вимог про зобовязання відповідача ОСОБА_7 Держгеокадастру скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, то такі позовні вимоги так само не підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з наступного:

Повноваження даного органу визначені Законом «Про державний земельний кадастр» та Порядком ведення Державного земельного кадастру, згідно яких до повноважень ДГК віднесено, зокрема, здійснення державної реєстрації земельних ділянок та присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам. Даним законом та Порядком передбачено виключні підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки, і у даному випадку таких підстав не встановлено. ОСОБА_8 Закону «Про державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, - до повноважень ДГК не віднесено реєстрацію права власності (речових прав) на земельні ділянки.

ОСОБА_8 ст.126 ЗК України реєстрація права власності (іншого речового права) на земельну ділянку здійснюється відповідно до Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно якого, в редакції, чинній з січня 2013 року, такі повноваження - щодо реєстрації речових прав на земельні ділянки як на обєкти нерухомого майна віднесено до компетенції інших органів у складі Міністерства юстиції України. Вказані повноваження Держгеокадастру в частині державної реєстрації речових прав на земельні ділянки - були припинені відповідно до Указу Президента України від 5.10.2011р. № 965/2011, який набрав чинності з 1.01.2013р.

Тому відсутні підстави для покладення на вказаного позивачкою відповідача обовязку щодо вчинення будь-якої реєстраційної дії щодо права власності на земельну ділянку. Поняття реєстрація земельної ділянки як обєкта нерухомого майна, не є тотожним з поняттям реєстрації права власності або іншого речового права на обєкт нерухомого майна.

Крім того, як реєстрація даного обєкту нерухомого майна (земельної ділянки з присвоєним їй кадастровим номером), так і реєстрація права власності третьої особи ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку, здійснені на законних підставах, і у даному випадку відсутні підстави для скасування вказаних реєстраційних записів. Право власності третьої особи за принципом презумпції правомірності і дійсності правочинів є дійсним, набуте ним на законних підставах, і тому його реєстрація вважається законною. Принаймні в межах даної адміністративної справи жодної з підстав для скасування реєстрації права власності третьої особи на вказану земельну ділянку позивачка не довела.

У разі , якщо позивачка вважає, що її майнові (цивільні) права порушені , вона не позбавлена права порушені цивільні (земельні) права захистити шляхом звернення до суду в порядку цивільного судочинства. Розглянувши даний позов в порядку адміністративного судочинства, в межах юрисдикції адміністративного суду, не виходячи за межі позовних вимог, і не роблячи жодних припущень, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Таким чином, у позові в цілому слід відмовити як у необгрунтованому.

Керуючись ст.ст.116, 118 ЗК України, ст.ст.2, 6, 24, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст.2, 8, 161, 162 КАС України,

П О С Т А Н О В И В :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Київської області, Міськрайонного управління у Броварському районі та місті Бровари Головного управління Держгеокадастру у Київській області, третя особа ОСОБА_3, про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_2 селищної ради №40 від 17 грудня 2015 року, про зобовязання скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя Т.В. Селезньова