Справа № 161/14185/17
Суддя: Гринь О. М.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/1004/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Гриня О.М.

при секретарі Муригіній А.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Луцьку ДПП старшого сержанта поліції ОСОБА_3 про визнання протиправного та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 10 вересня 2017 року серії БР №008883 та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, --

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до поліцейського роти №3 батальйону УПП у місті Луцьку ДПП старшого сержанта поліції ОСОБА_3 про визнання протиправного та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 10 вересня 2017 року серії БР №008883 та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Свій позов обґрунтовує тим, що постановою від 10 вересня 2017 року про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №008883 складеною відповідачем, його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. Вказана постанова мотивована тим, що він, керуючи транспортним засобом SKODA OCTAVIA, номерний знак АС 5973АК, 10 вересня 2017 року о 10 год. 05 хв. в місті Луцьку на перехресті вулиць ОСОБА_4 та Задворецької здійснив зупинку на перехресті та на пішохідному переході, чим порушив п.п.15.9 г, 15.9 г ПДР України. Вважає вищевказану постанову протиправною. Зазначає, що він дійсно керував транспортним засобом в місті Луцьку по вулиці Клима Савури. Маючи намір здійснити поворот праворуч, він проїхав пішохідний перехід та зупинився, щоб пересвідчитись чи відсутні перешкоди зліва для руху, однак помітив, що рух по цій вулиці заблокований. Для того, щоб уточнити в якому напрямку йому краще рухатись далі, він зупинився навпроти автомобіля поліцейських, який стояв на перехресті вулиць ОСОБА_4 та Задворецької. В даний момент до нього звернувся відповідач та повідомив, що він зупинився на пішохідному переході. Вказує, що фактично зупинки його транспортного засобу не було, оскільки він проїхав пішохідний перехід і призупинився перед перехрестям, щоб пересвідчитись у відсутності перешкоди для руху зліва, після чого почав рух далі. Крім того, в порушення вимог ст.ст. 279, 280 КУпАП йому не було розяснено права та обовязки, що є окремою підставою для скасування постанови відповідача в звязку з порушенням процедури притягнення до адміністративної відповідальності.

З огляду на наведене, просить скасувати постанову від 10 вересня 2017 року про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №008883 складеною поліцейським роти №3 батальйону УПП у м. Луцьку старшим сержантом поліції ОСОБА_3 та закрити провадженні у даній справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що він зупинився на пішохідному переході з метою уточнення в патрульного поліцейського можливі напрямки руху далі, оскільки ліва частина даної вулиці була перекрита, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов заперечила, суду пояснила, що під час патрулювання 10 вересня 2017 року відповідачем було зафіксовано порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1, який здійснив зупинку на перехресті та на пішохідному переході, чим порушив п.п.15.9 г ПДР України. Саме порушення та оформлення постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення зафіксовано на відеозаписі, здійсненого на нагрудний відео реєстратор відповідача. Позивачу було розяснено усі права, запропоновано надати пояснення, його права порушені не були. Просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що 10 вересня 2017 року поліцейським роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Луцьку ДПП старшого сержанта поліції ОСОБА_3 винесено постанову серії БР № 008883 в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано до позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн.

З даної постанови вбачається, що 10 вересня 2017 року о 10 год. 05 хв. ОСОБА_1 в м. Луцьку на перехресті вулиць ОСОБА_4 та Задворецької, керуючи транспортним засобом, здійснив зупинку на пішохідному переході, чим порушив п.п. 15.9 (ґ) 15.9 (г) ПДР України.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення як про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення. поясненнями особи. яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 280 Кодексу про адміністративні правопорушення - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N1408/27853,затверджено «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», згідно до п.4 якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова по справі про адміністративне правопорушення складена відповідачем у відповідності до вимог ст.283 КУпАП.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, відповідач, при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне.

Пунктами 15.9 (ґ) 15.9 (г) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, передбачено, що зупинка на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі та на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга забороняється.

В судовому засіданні був відтворений наданий відповідачем відеозапис з нагрудного відео реєстратора інспектора патрульної поліції. На вказаному відеозаписі зафіксовано факт порушення позивачем ПДР України, а саме: п.п. 15.9 (ґ) 15.9 (г) ПДР України.

Таким чином, твердження позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення та безпідставність притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КпАП України спростовуються складеною у відповідності до вимог КУпАП постановою про адміністративне правопорушення, а також відеозаписом, зафіксованим на бодікамеру поліцейського.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.6, 17, 18, 19, 71, 105, 158-163 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Луцьку ДПП старшого сержанта поліції ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 10 вересня 2017 року, серії БР № 008883 та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.

Волинської області