Справа № 813/3678/17
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2017-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

813/3678/17

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2017 року справа № 813/3678/17

м. Львів, вул. Чоловського, буд. 2

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Гулика А.Г., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Держпраці у Львівській області до відокремленого підрозділу «Шахта «Відродження» державного підприємства «Львіввугілля» про застосування заходів реагування,-

в с т а н о в и в :

Головне управління Держпраці у Львівській області звернулося до суду з позовом до відокремленого підрозділу «Шахта «Відродження» державного підприємства «Львіввугілля», в якому просить суд застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду, а саме заборонити спуск в шахту підземних працівників, які не забезпечені індивідуальними (закріпленими за кожним працівником під особистий підпис) справними ізолювальними саморятівниками та заборонити спуск в шахту підземних працівників, які не пройшли повторні практичні тренування в саморятівниках у спеціальних «димових камерах», до усунення вказаних порушень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що уповноваженою особою ГУ Держпраці у Львівській області проведено перевірку відокремленого підрозділу «Шахта «Відродження» державного підприємства «Львіввугілля» щодо дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з питань охорони праці та промислової безпеки, безпечного поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, а також ведення робіт, пов’язаних з геологічним вивченням надр, їх використанням та охороною, використанням і переробкою мінеральної сировини. Враховуючи зазначене, у зв’язку з виникненням умов, за яких подальша експлуатація об’єкта несе ризик загрози життю працівників, з метою недопущення спричинення шкоди здоров’ю працюючих на відокремленому підрозділу «Шахта «Відродження» державного підприємства «Львіввугілля», позивач звернувся до суду із позовом.

Ухвалою від 18.10.2017 суддя відкрив скорочене провадження у справі, надав відповідачау строк для подання заперечення проти позовуь або заяви про визнання позову.

Проте, відповідач заяви про визнання позову чи заперечення на позовну заяву не надав.

Суд дійшов до висновку про наявність достатніх підстав для розгляду справи в порядку скороченого провадження, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини справи, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, виходячи з наступного.

На підставі наказу Головного управління Держпраці у Львівській області від 06.10.2017 №1503-П та направлення на проведення перевірки від 06.10.2017 №1472, позивач провів планову перевірку дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, безпечного поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, безпечного поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, а також ведення робіт, пов’язаних з геологічним вивченням надр, їх використанням та охороною, використанням і переробкою мінеральної сировини. За результатами перевірки Головне управління Держпраці у Львівській області склало акт від 09.10.2017 №13/25/132/2312.

Перевіркою встановлено наступні порушення:

- метанометрична апаратура, що відпрацювала граничний строк експлуатації (а саме – шахтні інтерферометри Ш-10 в кількості 13шт.) не виведена з експлуатації та відсутній експертний висновок на право подальшої експлуатації (не проведено технічне діагностування), що є порушенням п.9 гл.2 розд. 4, п.4 гл.8 розд.6 «Правила безпеки у вугільних шахтах» (далі – «ПБ») (НПАОП 10.0-1.10);

- метанометрична апаратура, що відпрацювала граничний строк експлуатації (а саме – аналізатори метану «Сигнал-5» в кількості 10 шт., «Сигнал-7» в кількості 14шт., «Сигнал-9» в кількості 1 шт.), не виведена з експлуатації та відсутній експертний висновок на право подальшої експлуатації (не проведено технічне діагностування), що є порушенням п.9 гл.2 розд. 4, п.4 гл.8 розд.6 «ПБ» (НПАОП 10.0-1.10);

- на шахті не в повній мірі здійснються заходи пило вибухозахисту гігроскопічними змочувально-зв?язувальними сумішами для попередження вибухів пилу, оскільки шахта не забезпечена розрахунковою кількістю змочувача ПВ (потреба на 01.10.2017 – 1703кг, отримали 380кг), що є порушенням п.13 гл.7 розд. 6 «ПБ» (НПАОП 10.0-1.10);

- не всі працівники відповідача, які спускаються в шахту, забезпечені справними ізолювальними саморятівниками, які мають бути закріплені за кожним працівником під особистий підпис, - кількість саморятівників не відповідає облікові чисельності працівників, зайнятих на підземних роботах (чисельність підземних працівників шахти – 680, наявні 278 справних ізольованих саморятівники), що є порушенням п.10 гл.3 розд.4 «ПБ» (НПАОП 10.0-1.10);

- не всі працівники відповідача, які спускаються в шахту, забезпечені справними індивідуальними головними акумуляторними світильниками (необхідно 600шт, наявні – 400шт.), що є порушенням п.7 гл.11 розд.8 «ПБ» (НПАОП 10.0-1.10);

- не пройшли (не рідше 1 разу на 2 роки) повторні практичні тренування у саморятівниках у спеціальних «димових камерах» 225 працівників і посадових осіб відповідача, які опускаються в шахту, що є порушенням п.12 гл.3 розд.4 «ПБ» (НПАОП 10.0-1.10);

- працівники відповідача не забезпечені станом на 09.10.2017 наступник ЗІЗ: спецодягом при плані придбання згідно з «Комплексної програми поліпшення стану охорони праці та промислової безпеки» 700 комплектів, шахтою придбано 160 комплектів, що є порушенням п.4 гл.1 розд.4 «ПБ» (НПАОП 10.0-1.10).

Позивач вважає, що вказані порушення створюють загрозу для життя і здоров’я працівників та інших людей, що можуть там перебувати.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V.

Згідно з ст.1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) – це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом. Виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа. Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, Держпраці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообовязкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з п. 7 вказаного Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з приписами Положення про Управління Держпраці, Управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням законодавства з охорони праці в частині безпечного ведення робіт, гігієни праці, промислової безпеки, безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, у тому числі з питань монтажу, ремонту, реконструкції, налагодження і безпечної експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів виробництва і машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки та організації проведення навчання (в тому числі спеціального) і перевірки знань з питань охорони праці; навчання працівників у сфері поводження з вибуховими матеріалами та перевірки їх знань.

Так, ст. 21 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі – дозвіл). Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, видає дозволи на безоплатній основі на підставі висновку експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб'єкта господарювання, проведеної експертно-технічними центрами, які належать до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або незалежними експертними організаціями, які забезпечують науково-технічну підтримку державного нагляду у сфері промислової безпеки та охорони праці.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується на принципі пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці.

Згідно з п. 1.4 Положення про організацію та здійснення державного гірничого нагляду, державного нагляду (контролю) у сфері промислової безпеки та охорони праці в системі Держгірпромнагляду України, затвердженого наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 11.08.2011 № 826 (далі - Положення) загроза життю та здоров'ю працівників - виникнення умов, за яких подальше продовження виконання робіт або експлуатація об'єкта, машин і механізмів несе ризик спричинення внаслідок цих умов фізичної шкоди працівникові, в тому числі такої, яка може призвести до смертельних наслідків.

Пунктом 2.26 Положення передбачено, що право заборони виконання робіт, виробництва виникає у разі виявлення під час перевірки:

- порушень вимог законодавства з охорони праці та промислової безпеки, що створюють загрозу життю працівників;

- порушень вимог Кодексу України про надра;

- відсутності дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки;

- не проведення у встановленому порядку та в терміни технічного огляду, випробування або експертного обстеження машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки;

- виникнення нещасного випадку зі смертельним або тяжким наслідком, групового нещасного випадку.

У разі виявлення факту перевищення допустимих норм технологічного навантаження виробничого об'єкта (окремого виробництва, машин і механізмів) або якщо дійсний рівень технологічного навантаження створює загрозу життю працівників, уникнути чого можливо за рахунок його зниження, роботи такого об'єкта (виробництво, експлуатація машин і механізмів) можуть бути обмежені до допустимого безпечного рівня.

Згідно з ч. 7 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходів, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Частиною 5 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачене повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування. Вжиття інших заходів реагування, передбачених законом, допускається за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чи його заступника, а у випадках, передбачених законом, - із наступним підтвердженням обґрунтованості вжиття таких заходів адміністративним судом.

Застосовані адміністративним судом заходи реагування за позовом органу державного нагляду (контролю), а також вжиті органом державного нагляду (контролю) заходи, обґрунтованість яких підтверджена адміністративним судом, скасовуються адміністративним судом у порядку, встановленому процесуальним законом.

З огляду на наведене, суд вважає, що позивач правомірно звернувся до суду з позовною заявою про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду.

З огляду на вказане, діяльність суб’єкта господарювання, яка пов’язана, зокрема, з порушенням умов охорони праці, може бути тимчасово заборонена (зупинена) на підставі постанови адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову Головного управління Держпраці у Львівській області, яке внаслідок проведеної планової перевірки встановило наявність порушень в діяльності відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів зібраних у справі, суд дійшов до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до п.20 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Вжити заходи реагування щодо державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Заборонити спуск в шахту підземних працівників відокремленого підрозділу «Шахта «Відродження» державного підприємства «Львіввугілля», які не забезпечені індивідуальними (закріпленими за кожним працівником під особистий підпис) справними ізолювальними саморятівниками та заборонити спуск в шахту підземних працівників відокремленого підрозділу «Шахта «Відродження» державного підприємства «Львіввугілля», які не пройшли повторні практичні тренування в саморятівниках у спеціальних «димових камерах», до усунення порушень.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Роз’яснити відповідачу, що згідно з ч.12 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, він має право подати заяву про скасування заходів реагування, застосованих судом за результатом розгляду справи, якщо обставини, які стали підставою для вжиття заходів реагування , перестали існувати або усунуті, що підтверджується відповідними доказами. Така заява подається до адміністративного суду, який прийняв постанову про застосування відповідних заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю).

Постанову суду звернути до негайного виконання.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Г.Гулик