Справа № 285/2028/17
Суддя: Савицька Л. Й.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 285/2028/17
провадження в справі 2-а/0285/511/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 листопада 2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді…………..ОСОБА_1

ОСОБА_2

за участю:

ОСОБА_3

представника позивача……...…Блиндюка П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4

до інспектора роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в місті Житомир ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_5

про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову серії БР № 684916 від 29.05.2017 року, винесену відповідачем, про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що постановою відповідача він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 132-1, ч. 1 ст. 122 КУпАП, за те, що він під час керування транспортним засобом порушив вимоги дорожнього знаку «рух вантажних автомобілів заборонено», перевозивши вантаж понад 40 тонн та не маючи при собі необхідного дозволу на його перевезення. З постановою не згоден, оскільки жодних правил дорожнього руху не порушував, тому вважає постанову незаконною і необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Відповідач до суду не прибув, надіслав письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову за безпідставністю.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Постановою в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 684916 від 29.05.2017 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтями 132-1, ч. 1 ст. 122 КУпАП та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Відповідно до змісту постанови вбачається, що ОСОБА_4 29.05.2017 року о 12 год. 10 хв. на 230 км автодороги Київ-Чоп, керуючи транспортним засобом марки «SREM», моделі «Gen Trail», реєстраційний номер НОМЕР_1, порушив вимогу дорожнього знаку 3.3. «рух вантажних автомобілів заборонено», перевозивши на причепі «Janmil NW 1S», реєстраційний номер НОМЕР_2, відповідно до ТТН №КД005521 від 29.05.2017 року вантаж відсіву, фактична маса якого становить понад 40 тонн та не маючи при собі дозволу великовагового вантажу, узгодженого з органом ММ, чим порушив вимоги п.п. 22.5, 2.1 «г», 33.3.3 Правил дорожнього руху України (далі ПДР).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями обєктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з постанови серії БР № 684916 від 29.05.2017 року, протокол про адміністративне правопорушення не складався, що не суперечить положенням Інструкції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року. В той же час статтею 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП.

З письмового пояснення позивача, яке було додано до постанови, а також зі змісту викладених у позовній заяві та письмових запереченнях обставин справи, судом встановлено, що ОСОБА_4 заперечував та не погоджувався з обставинами викладеними в постанові: заперечував перевезення ним вантажу понад 40 тонн, оскільки на момент зупинення перевозив 22 тонни відсіву та крім того, не розумів якими математичними обрахуваннями керувався відповідач при визначенні маси вантажу, причепу та автомобіля в цілому.

Також позивач зазначає, що постанова про адміністративне правопорушення повинна бути винесена на місці вчинення такого правопорушення, проте порушуючи п. 2 розділу ІІ Інструкції, відповідачем у постанові вказано те, що правопорушення було вчинене на 230 км автодороги Київ-Чоп, на яку він не виїжджав, хоча насправді був зупинений в селі Наталівка Новоград-Волинського району Житомирської області, рухаючись в с. Ходурки.

Окрім того, згідно тієї ж Інструкції працівники підрозділів ДПС мають право використовувати технічні засоби та технічні прилади для виявлення та фіксації порушень ПДР, дані яких використовувати при складанні адміністративних матеріалів.

В порушення зазначених вимог закону, відповідачем не було складено адміністративного протоколу, при наявності заперечень позивача щодо факту вчинення ним правопорушення; при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення було неповністю зясовані його обставини, зокрема, чи мав місце факт вчинення позивачем правопорушення і чи винний він у його вчиненні; чи є помякшуючі та/або обтяжуючі відповідальність обставини, які повинні були враховуватись при накладенні адміністративного стягнення; не було долучено будь-яких доказів, які б підтверджували обставини, викладені в постанові серії БР № 684916 від 29.05.2017 року, крім письмового пояснення ОСОБА_4, в тому числі і дані фіксації правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі.

Крім того, важливим є визначення відповідачем ваги вантажу, оскільки в письмовому запереченні він зазначає, що керувався математичним обрахуванням додавши масу відсіву 34, 140 та масу причепа 7 500 кг, отримавши масу 41, 640 т, що очевидно порушує п. 22.5 ПДР України. Також зазначає, що документальний габаритно-ваговий контроль здійснюється не в пунктах такого контролю, без здійснення зважування та шляхом додавання власної маси транспортного засобу і маси вантажу, з чим суд категорично не погоджується, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 1.10 ПДР габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу, причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п. 3 «Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування» від 10.10.2013 № 1007/1207 (далі Порядок № 1007/1207) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Згідно п.п. 3, 15 «Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні» від 27.06.2007 року № 879 (далі - Порядок № 879) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Відповідно до п.п. 16, 18, 19 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Згідно п. 20 Порядку № 879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Таким чином, проведення габаритно-вагового контролю щодо здійснення відповідних вимірювань, віднесення того чи іншого транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних, є виключною компетенцією Укртрансбезпеки.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1007/1207 працівники відповідних підрозділів МВС під час здійснення габаритно-вагового контролю: здійснюють зупинку транспортних засобів для проведення габаритно-вагового контролю; здійснюють перевірку у водія великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформленого та виданого в установленому законодавством порядку. У разі відсутності такого дозволу вживають заходів щодо проходження габаритно-вагового контролю таким транспортним засобом; у разі виявлення порушень правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, у тому числі за результатами здійснення їх габаритно-вагового контролю, вживають заходів реагування, передбачених КУпАП та іншими законодавчими актами.

Відповідно до пп.пп. 4-8 п. 4 Порядку № 1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю; складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю (далі - стаціонарний пункт) - позначене відповідними дорожніми знаками та розташоване поблизу проїзної частини дороги відокремлене місце для здійснення контролю навантаження на вісь (осі) транспортних засобів, загальна маса та/або габарити яких перевищують установлені параметри, де розташовані спеціальні службові приміщення, споруди з вимірювальним і зважувальним обладнанням, а також майданчики для зберігання вантажів та стоянки транспортних засобі.

Пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

Таким чином, габаритно-ваговий контроль здійснюється виключно у місці здійснення габаритно-вагового контролю, якими є відповідні стаціонарні та пересувні пункти.

Проте, матеріали справи не містять доказів того, що габаритно-ваговий контроль позивача було здійснено у спеціально відведених та належно облаштованих для цього місцях, натомість наявні докази того, що відповідачем не дотримано Порядку №1007/1207, при виявленні порушень правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, зокрема самостійне визначення, обрахування та проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача.

Суд також акцентує увагу на тому, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин у справі й обовязок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС України).

Так як відповідач не прибув в судове засідання, не навів переконливих доказів про відповідність постанови про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_4Є обставинам справи, зокрема, чи дійсно позивачем порушені ПДР щодо руху вантажних транспортних засобів, фактична маса яких перевищує 40 т, а також враховуючи те, що обчислення ваги транспортного засобу та вантажу, який перевозився в ньому, було здійснено з грубим порушенням Порядку № 1007/1207 та № 879, суд вважає, що є підстави для скасування вказаної постанови.

Відтак, докази, що підтверджують наявність події і складу правопорушення відсутні, а тому суд приходить до висновку, що постанова про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення на позивача є необґрунтованою і задовольняє позов.

Керуючись статтями 11, 104, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, - суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серія БР № 684916 від 29.03.2017 року інспектора роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в місті Житомир ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_5про притягнення ОСОБА_4до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, 132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 (пятсот десять) гривень скасувати.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частин постанови, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Л. Й. Савицька