Справа № 820/2886/17
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 р.Справа № 820/2886/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Яковенка М.М.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2017р. по справі № 820/2886/17

за позовом ОСОБА_1

до Харківського міського центру зайнятості третя особа Міністерство соціальної політики України

про визнання незаконною бездіяльності,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського міського центру зайнятості, третя особа Міністерство соціальної політики України по справі про визнання незаконною бездіяльності, в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить суд:

- визнати незаконною бездіяльність Харківського міського центру зайнятості під час прийому 30.06.2017р. у проведенні професійної орієнтації позивача, що полягає у комплексі взаємопов'язаних економічних, соціальних, медичних, психологічних і педагогічних заходів, спрямованих на активізацію процесу професійного самовизначення позивача та реалізацію його здатності до праці, виявлення його здібностей, інтересів, можливостей та інших чинників, що впливають на вибір або заміну професії та виду трудової діяльності;

- визнати незаконною бездіяльність Харківського міського центру зайнятості під час прийому 30.06.2017р. у здійсненні професійного інформування, що повинне було полягати у наданні позивачу відомостей про трудову діяльність та її роль у його професійному самовизначенні, інформації про стан ринку праці, зміст та перспективи розвитку сучасних професій і вимоги до особи, форми та умови оволодіння професіями, можливості професійно - кваліфікаційного і кар'єрного зростання , що мало сприяти позивачу у формуванні професійних інтересів, намірів та мотивації щодо обрання або зміни виду трудової діяльності, професії, кваліфікації, роботи;

- визнати незаконною бездіяльність Харківського міського центру зайнятості під час прийому 30.06.2017р. у проведенні професійного консультування, яке повинно було спрямовуватися на оптимізацію професійного самовизначення позивача на основі виявлення його індивідуально - психологічних характеристик, особливостей життєвих ситуацій, професійних інтересів, нахилів, стану здоров'я та з урахуванням потреби ринку праці;

- визнати незаконною бездіяльність Харківського міського центру зайнятості під час прийому 30.06.2017р. у не проведенні з позивачем професійного відбору, що полягає у встановленні його відповідності вимогам, які визначені для конкретних видів професійної діяльності та посад.

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувана бездіяльність та дії відповідача є незаконними та такими що порушують права, свободи та законні інтереси позивача.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2017 року по справі № 820/2886/17 в задоволені позову було відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач неодноразово перебував на обліку в службі зайнятості як безробітний, що не заперечується останнім та також підтверджується матеріалами справи, а саме: 2002-2003, 2004, 2006 - 2014 роки.

Відповідно до наказу № 25.11.2014 року № НТ 141125, позивачу поновлено статус безробітного та відмовлено у призначенні допомоги по безробіттю.

Позивач зареєстрований Харківським міським центром зайнятості як такий, що шукає роботу.

ОСОБА_1 має повну вищу освіту за спеціальністю "Соціологія" та здобув кваліфікацію соціолога, базову вищу освіту за напрямом підготовки право, здобув кваліфікацію бакалавр права.

Крім того, згідно медичній довідці № 265 від 30.01.2015 КЗОЗ "Харківська міська поліклініка № 20", за висновками лікарської - кваліфікаційної комісії, якою позивачу рекомендована праця, не пов'язана з підняттям вантажу більш 5 кг, психоемоційними перевантаженнями, тривалим перебуванням на ногах та переохолодженням.

Як зазначає позивач, під час прийому 30.06.2017 року відповідач переглядав відсутні вакансії та опрацьовував непідходящу для позивача роботу. Окрім того, за судженням останнього, відповідач мав би під час прийому застосувати до позивача додаткові заходи задля заміни його соціального статусу та не ігнорувати вимоги ст. ст. 32, 33 Закону України "Про зайнятість населення".

Вказане слугувало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з необгрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно п.3 ч.1 ст. 22 Закону України "Про зайнятість населення", основними завданнями центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальних органів є, зокрема, сприяння громадянам у підборі підходящої роботи.

Пунктом 2 розділу ІІ Положення про державну службу зайнятості, яке затверджено наказом Міністерства соціальної політики України від 20.01.2015 року №41 передбачено, що служба під час виконання покладених на неї завдань взаємодіє в установленому порядку з іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями.

Відповідно ч.1 ст. 9 Закону України "Про зайнятість населення" громадяни, які звернулися до державної служби зайнятості як особи, що шукають роботу, мають право на безплатну професійну орієнтацію, консультацію, підготовку, перепідготовку, одержання відповідної інформації з метою вибору виду діяльності, професії, місця роботи, режиму праці.

Згідно ч.2 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення", зареєстровані безробітні зобов'язані: самостійно або за сприяння територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснювати активний пошук роботи, який полягає у вжитті цілеспрямованих заходів до працевлаштування, зокрема взяття участі у конкурсних доборах роботодавців; відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів; дотримуватися письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, пов'язаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення; інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Відповідно до ст. 46 Закону, підходящою робота для безробітного вважається робота, що відповідає освіті, професії (спеціальності), кваліфікації особи з урахуванням доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради. Заробітна плата повинна бути не нижче розміру заробітної плати такої особи зав останнім місцем роботи з урахуванням середнього рівня заробітної плати, що склався у регіоні за минулий місяць, де особа зареєстрована як безробітний. Під час пропонування підходящої роботи враховується тривалість роботи за професією (спеціальністю), кваліфікації, досвід, тривалість безробіття, а також потреба ринку праці.

Як встановлено судом першої інстанції, під час прийому 30.06.2017 року фахівцем з працевлаштування Харківського міського центру зайнятості здійснювався пошук роботи за наступними посадами: соціолог, викладач соціальної педагогіки, діловод, архівіст, але вакансії були відсутні.

Опрацьована зареєстрована вакансія помічник юриста ФОП ОСОБА_2., вимоги до претендента - повна вища юридична освіта (спеціаліст).

Опрацьована актуальна вакансія укладальник - пакувальник ТОВ"ВАН.ФУДЗ, в телефонній бесіді з роботодавцем з`ясовано, що робота пов`язана з кондитерськими виробами, час робіт з 8.00 до 18.00, конвеєр, весь час на ногах - не підходить позивачу за лікувальними і трудовими рекомендаціями.

Отже, з професій, які б відповідали медичній довідці № 265 від 30.01.2015 КЗОЗ "Харківська міська поліклініка № 20", за висновками лікарської - кваліфікаційної комісії, якою позивачу рекомендована праця, не пов'язана з підняттям вантажу більш 5 кг, психоемоційними перевантаженнями, тривалим перебуванням на ногах та переохолодженням, вакантних посад роботодавцями не було заявлено.

Крім того, судом встановлено, що відповідачем було також запропоновано ОСОБА_1 самостійно ознайомитись з наявними вакансіями в інтернет - ресурсах, про що зроблений відповідний запис у додатку № 1 до ПК.

Таким чином, колегія суддів доходить до висновку, що відповідачем учинялись встановлені законом дії щодо сприяння у працевлаштуванні позивача.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права (ч.1 ст. 6 КАС України).

Тобто, виходячи з аналізу вищезазначеної правової норми, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Згідно ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що позивачем, як під час розгляду справи у суді першої інстанції так і під час її апеляційного перегляду, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Натомість, відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень, довів правовірність власних дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а відтак передбачені законом підстави для задоволення позову відсутні.

Отже, суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого обґрунтовано відмовив в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 12.09.2017 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків, щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2017р. по справі № 820/2886/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає

Головуючий суддя Старостін В.В.
Судді Бегунц А.О. Яковенко М.М.
Повний текст ухвали виготовлений 10.11.2017 р.