Справа № 826/2499/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 листопада 2017 року № 826/2499/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовомОСОБА_1
до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, в особі ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (надалі - Відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві від 09.12.2016 року № та №.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що висновки акту перевірки щодо отримання позивачем інвестиційного прибутку в розмірі 16287240,00 грн. в 2015 році не відповідають дійсності. Крім того, позивач стверджує, що згідно норм ПК України обов'язок щодо утримання та сплати податку з інвестиційного прибутку від продажу цінних паперів покладається на податкового агента, яким є професійний торговець, в даному випадку - ТОВ «АРЧІ КАПІТАЛ», яким, як повідомляє позивач, утримано суму податку з виплаченого інвестиційного доходу позивача.

В ході судового розгляду даної справи представник Позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити.

Представник Відповідача в наданих суду письмових запереченнях зазначив, що ОСОБА_1 не подав податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2015 рік та не задекларував отриманий дохід за перевіряємий період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 р. на загальну суму 16287240,00 грн. за прості іменні акції.

В судовому засіданні на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалено про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі ст. 20, пп.78.1.11 пп.78.1.4 п.78.1 ст.78, ст. 79, п.82.2 ст. 82 Податкового кодексу України та відповідно до наказу про проведення позапланової невиїзної перевірки від 09.11.2016 року №903, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету фізичною особою-платником податків ОСОБА_1 за період 01.01.2015 року 31.12.2015 року.

За результатами перевірки Контролюючим органом складено Акт перевірки №308-26-54-13-06-17- (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки Контролюючим органом встановлено наступні порушення: пп. 164.2.8, 164.2.9 п.164.2 ст.164, п.п.170.2.1, 170.2.2, п.п.170.2.6 п.170.2 ст.170, ст. 176 та п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, на загальну суму 3 257 448,00 грн.; п.16.1 підрозд. 10 розд. ХХ ПК України - не нараховано та не сплачено військового збору у розмірі 244 308,60 грн. та пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України - неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік.

На підставі висновків Акту перевірки Контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.12.2016 р. : №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатам річного декларування у розмірі 4701980, 00 грн., в тому числі за основним платежем - 3257448,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції - 814532,00 грн.; №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір у розмірі 305385,75 грн., в тому числі за основним платежем - 244308,60 грн. та штрафні (фінансові) санкції - 61077,15 грн.

Позивача не погоджується з спірними податковими повідомленнями-рішеннями звернувся до суду з даним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про не обґрунтування позовних вимог виходячи з наступного.

Як вбачається з Акту перевірки, відповідно до наявної податкової інформації платник податків-фізична особа ОСОБА_1 протягом перевіряємого періоду отримав інвестиційний прибуток від операцій з цінними паперами, який згідно з Податковим Кодексом, підлягає включенню до загального місячного (річного) оподаткованого доходу та відображенню платником в податковій декларації про майновий стан та доходи.

ОСОБА_1 не подав до ДПІ в Оболонському р-ні ГУ ДФС у м. Києві податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2015 рік.

Як повідомив представник Відповідача, ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві, з метою залучення до декларування доходів, отриманих громадянином ОСОБА_1 на виконання норм Податкового Кодексу України від 02.12.2010 р.№2755-VІ, Листами: №351 від 24.02.2016 року та №633 від 06.04.2016 року було запрошено Позивача для надання документального підтвердження понесених витрат на придбання інвестиційних активів.

При цьому, представник Контролюючого органу зазначив, що відповідь та підтвердження понесених витрат до ДПІ в Оболонському районі ГУДФС у м. Києві ОСОБА_1 не надано, однак матеріали справи не містять доказів надіслання/вручення такого повідомлення Позивачу.

Водночас, за даними, наданими для проведення перевірки, від слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві, а саме виписки по банківському рахунку ТОВ «АРЧІ КАПІТАЛ» №11774 в ПАТ «Фідобанк» встановлено, що за перевіряємий період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015р. на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 відкритого в ПАТ «Фідобанк», ТОВ «АРЧІ КАПІТАЛ» перераховувало кошти за акції прості іменні, що вільно обертаються в депозитній системі України з ознакою 112.

Згідно із п.п. 170.2.6 п. 170.2 ст. 170 ПК України до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

У відповідності до п.п. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 ПК України інвестиційний прибуток розраховується як позитиву різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 ПК України (крім операцій з деривативами).

Підпунктом 170.2.1 п. 170.2 ст. 170 ПК України передбачено, що облік загального фінансового результату в операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат.

При цьому, відповідно до п. 176.1 ст. 176 ПК України платники податку зобов'язані, зокрема, вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію; отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого ПК України, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку; подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

Крім того, на вимогу Контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов'язані пред'являти документи і відомості, пов'язані з виникненням доходу, обчисленням і сплатою податку та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку.

Перевіркою встановлено, що гр. ОСОБА_1 не подано податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2015 рік та не задекларовано отриманий дохід за перевіряємий період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. на загальну суму 16287240,00 грн. за акції прості іменні акції.

Водночас, згідно Листа №03/02/16 від 03.02.2016 року, наданого у відповідь на запит від 25.01.2016 року №1328/10/26-54-12-04-25, ТОВ «АРЧІ КАПІТАЛ» за 2015 рік інвестиційний дохід, виплачений фізичним особам, в т.ч. і ОСОБА_1 сума нарахованого доходу у розмірі 6961,79 грн., в т.ч. сума утриманого податку 1392,36 грн.

Зокрема, відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим п. 44.1 ст. 44 ПК України.

Відповідно п 44.3. ст. 44 ПК України платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи

Згідно п 44.6. ст. 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Відповідно до частини першої ст. 1087 Цивільного кодексу України розрахунки за участі фізичних осіб, у тому числі нерезидентів, не пов'язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть провадитися у готівковій або в безготівковій формі за допомогою розрахункових документів в електронному або паперовому вигляді.

Пунктом 1.2 Постанови правління Національного банку України від 12.12.2004 р. №637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» (далі - Положення №637) визначено, що готівкові розрахунки - це платежі готівкою підприємства (підприємців) та фізичних осіб за реалізовану продукцію (товари, виконані роботи, надані послуги), а також за операціями, які безпосередньо не пов'язані з реалізацією продукції та іншого майна.

При цьому, до касових документів, за допомогою яких, відповідно до законодавства України, оформляються касові операції, тобто, операції підприємств між собою за з фізичними особами, що пов'язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу, належать, зокрема, касові ордери та платіжні чи розрахунково-платіжні відомості, розрахункові документи, інші прибуткові та видаткові касові документи. В свою чергу розрахунковим документом є документ встановлених форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Відповідно до п. 1.4 Постанови правління Національного банку України від 21.01.2004 р. №22 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» безготівкові розрахунки - це перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб, коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях в електронному вигляді.

Водночас, згідно з п. 1.35 ст. 1 Закону України від 05.04.2001 р. №2346-111 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» розрахунковий документ - це документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунку платника на рахунок отримувача (платіжне доручення, розрахунковий чек тощо).

Враховуючи наведене, документами, що підтверджують фактично понесені витрати на придбання цінних таперів фізичною особою - платником податку, в тому числі нерезидентом, є договори купівлі-продажу цінних таперів, виписки зберігачів під кожне замовлення, завірені печатками зберігачів, акти приймання-передачі цінних паперів, касові документи при готівкових розрахунках через касу або розрахункові документи при безготівкових розрахунках.

Отже, при визначенні об'єкту оподаткування податком на доходи фізичних осіб з операцій із зворотного викупу інвестиційного активу його емітентом вважається інвестиційний прибуток, при визначенні якого враховуються витрати, підтверджені документами первинного обліку, пов'язані з придбанням такого інвестиційного активу, до яких, зокрема, але не виключно, відносяться: договір, приходний касовий ордер, касовий чек, розрахункова квитанція тощо.

Згідно пп.164.2.9 п.164.2 ст.164 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ із змінами і доповненнями, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включаються дохід у вигляді отриманого інвестиційного прибутку, що оподатковується згідно з цим розділом.

У відповідності до ст. 167.1. Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями Ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів одержаних, у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які виплачуються (надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами :та за цивільно- правовими договорами; виграшу у державну та недержавну грошову лотерею, виграшу гравця (учасника), отриманого від організатора азартної гри. У разі якщо загальна сума отриманих платником податку у звітному податковому місяці доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, ставка податку становить 20 відсотків суми перевищення з урахуванням податку, сплаченого за ставкою, визначеною в абзаці першому цього пункту.

Таким чином за результатами перевірки встановлено порушення пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 пп. 164.2.8, 164.2.9 п.164.2 ст.164, п.п.170.2.1, 170.2.2, п.п.170.2.6 п.170.2 ст.170, ст. 176 та п. 179.7 ст. 179 п.16.1 підрозд. 10 розд. Податкового кодексу України отриманого платником податку як інвестиційний дохід за перевіряємий період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. всього на суму 16 287 240,00 грн., що оподатковуються згідно з правилами, встановленими цим розділом, для оподаткування інвестиційного доходу.

Розміри мінімальної заробітної плати на 2015 рік затверджено Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 року № 80-УІІІ зі змінами та доповненнями. Станом на 01.01.2015 року мінімальна заробітна плата встановлена в сумі 1218,0 грн.

Отже, платнику податків-фізичний особі ОСОБА_1 донараховано податок на доходи фізичних осіб за перевіряємий період з 01.01.2015 р. по 31.12.2016 р. за ставкою 20% всього у сумі 3257448,00 грн. (16287240,00*20%).

Стосовно позовних вимог в частині оскарження податкового повідомлення-рішення № від 09.12.2016 року, Суд виходить з наступного.

Пунктом 16.1 підрозд. 10 розд. XX ПКУ встановлює, що платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ПКУ, та об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст. 163 ПКУ.

Фізичні особи за результатами звітного податкового року самостійно розраховують військовий збір в розмірі 1,5 відсотків чистого оподатковуваного доходу, відображають в річній податковій декларації та сплачують в терміни, передбачені для сплати податку на доходи фізичних осіб за відповідний період. Першим звітним податковим періодом для нарахування військового збору з доходів фізичних осіб є 2015 рік.

За результатами перевірки порядку нарахування та сплати військового збору встановлено заниження суми військового збору, що підлягає сплаті до бюджету у результаті порушень, які зазначені в п. 2.1 даного акту перевірки.

Під час перевірки встановлено, що платником податків - ОСОБА_1 не нараховано та не сплачено військового збору у розмірі 244 308,60 грн. за перевіряємий період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р., чим порушено п.16 1 підр. 10 розд. XX ПКУ.

Чистий оподатковуваний дохід за результатами перевірки складає: 16287240,00 грн.*1,5% = 244308,60 грн.

Суд звертає увагу, що під час розгляду справи, Судом не встановлено, а Позивачем не надано переконливих доказів того звідки в нього з'явилися кошти в для придбання цінних паперів.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про правомірність прийняття оскаржуваних податкових-повідомлень рішень та відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене, Суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 69, 70 71, 122, 158-163, 167 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук