Справа № 809/1415/17
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2017 р. Справа № 809/1415/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Главача І.А.,

за участю секретаря судового засідання Савченко Н.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Тлумацького об'єднаного управління пенсійного фонду України Івано-Франківської області до сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрофірма Чернелицька" про стягнення заборгованості в розмірі 1 913,46 гривень,-

ВСТАНОВИВ:

24.10.2017 Тлумацьке об'єднане управління пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрофірма Чернелицька" (далі відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 1 913,46 гривень.

Позов мотивовано тим, що відповідач в порушення статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України допустив заборгованість з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах працівникам відповідача ОСОБА_2 за списком №1 в розмірі 614,46 гривень, а також ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за списком №2 в загальному розмірі 1 299,00 гривень за період з 01.04.2017 до 01.10.2017.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Просила позов повністю задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Кореспонденція, надіслана відповідачу за адресою, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулася на адресу суду з відміткою працівника поштового звязку "за відмовою адресата від одержання".

Відповідно до частини 11 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресати її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відпривлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

За таких обставин, у відповідності до положення частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, справу вирішено за відсутності представника відповідача на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, вислухавши пояснення представника позивача, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.08.2002 здійснено державну реєстрацію юридичної особи сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрофрма Чернелицька", що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідач зареєстрований в Тлумацькому об'єднаному управліннч Пенсійного фонду України Івано-Франківської області як платник страхових внесків.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 працював у відповідача та здобув спеціальний стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а громадяни ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підприємстві відповідача здобули спеціальний стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 1 Закону України Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування встановлено, платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників (пункт 1 частини 1).

Пунктом 1 частини 1 статті 2 вказаного Закону визначено, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, обєктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

Статтею 4 вказаного Закону встановлено ставки збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 100 відсотків від даного об'єкта оподаткування.

Згідно абзацу 1 частини 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсій призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

У відповідності до вимог абзацу 6 частини 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Відшкодування підприємствами витрат Пенсійного Фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється відповідно до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Пенсійного фонду України N 21-1 від 19.12.2003, яка розроблена відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", та встановлює обовязок підприємств здійснювати відшкодування витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

Згідно пункту 6.2 Інструкції витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

Судом встановлено, що працівнику відповідача ОСОБА_2, який не досяг пенсійного віку, призначена пенсія за віком на пільгових умовах у відповідності до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а працівникам відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - у відповідності до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Витрати на виплату та доставку пільгових пенсій згаданим пенсіонерам за період з 01.04.2017 до 01.10.2017 понесено позивачем за списком №1 у розмірі 614,46 гривень та за списком №2 у розмірі 1 299,00 гривень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сільськогосподарський виробничий кооператив "Агрофірма Чернелицька" зобовязаний здійснювати відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій, призначенихна пільгових умовах громадянам ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 6.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Відповідно до пункту 6.7 згаданої Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Як встановлено судом, позивачем на виконання вимог пункту 6.4 вказаної Інструкції надіслано позивачу розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, призначеної громадянину ОСОБА_2 відповідно до пункту а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, та розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування в частині пенсій, призначених громадянам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до пунктів б-з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з лютого 2017 року, з травня 2017 року, з червня 2017 року та з липня 2017 року (а.с.7, 8, 11, 12, 14, 15, 17, 18).

Відповідачем дані розрахунки отримано, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення, однак у передбачені строки не здійснено відшкодування сум понесених позивачем витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах громадянам ОСОБА_2 за списком №1 у розмірі 614,46 гривень, а також ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - за списком №2 у розмірі 1 299,00 гривень за період з 01.04.2017 до 01.10.2017.

Наявність заборгованості підтверджується розрахунком сум заборгованості по відшкодуванню пільгових пенсій за списками №1 та №2 відповідача та іншими матеріалами справи (а.с.6).

Доказів сплати вищевказаної заборгованості суду не представлено. Обставин, які б були підставою для звільнення сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрофірма Чернелицька" від сплати вищевказаних коштів, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрофірма Чернелицька" () на користь Тлумацького об'єднаного управління пенсійного фонду України Івано-Франківської області () заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період з 01.04.2017 до 01.10.2017 в розмірі 1 913 (одна тисяча дев'ятсот тринадцять) гривень 46 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Главач І.А.

Постанова складена в повному обсязі 10.11.2017.