Справа № 819/1665/17
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1665/17

03 листопада 2017 р.м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

при секретарі судового засідання Павловського Ю.Б.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання неправомірною відмови та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася у Тернопільський окружний адміністративний суд з позовом до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Тернопільській області в якому просить:

- визнати неправомірною відмову відповідача у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2.0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Потіцької сільської ради Козівського району Тернопільської області;

- зобов'язати відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2.0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Потіцької сільської ради Козівського району Тернопільської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернулася до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2.0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Потіцької сільської ради Козівського району Тернопільської області. Однак, за результатами розгляду зазначеного клопотання, відповідач прийняв рішення від 11.07.2017 № П-6580/0-2233/6-17 "Щодо розгляду клопотання про прийняття наказу" згідно якого відмовив позивачу в задоволенні клопотання щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, мотивуючи тим, що земельна ділянка на яку претендує позивач не входить у перелік земельних ділянок, які пропонуються до передачі безоплатно у власність.

Проте позивач не погоджується із такою відмовою та вважає її протиправною, оскільки відповідно до Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III (далі ЗК) вона має право на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2.0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Потіцької сільської ради Козівського району Тернопільської області.

Водночас, звернула увагу суду на те, що позивач звернулася із зазначеним клопотанням ще до набрання чинності постанови КМУ "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" від 07.06.2017 № 413, а тому відповідач повинен був розглядати зазначене клопотання на підставі нормативно правових актів, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з мотивів, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Тернопільській області, заперечуючи проти позову, суду пояснила, що відповідно до Стратегії удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, яка затверджена постановою ОСОБА_5 Міністрів України від 07.06.2017 № 413 (далі Стратегія № 413) Головне управління оприлюднює на офіційному веб сайті перелік земельних ділянок, які пропонуються до передачі безоплатно у власність.

Враховуючи те, що земельна ділянка на яку претендує позивач не входить у перелік земельних ділянок, які пропонуються до передачі безоплатно у власність, то відповідач відповідно до частини сьомої статті 118 ЗК правомірно відмовив позивачу у задоволенні зазначеного клопотання.

З огляду на зазначене та посилаючись на пояснення викладені у письмовому заперечені, просила у задоволені позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін по справі, суд встановив такі обставини.

Як випливає з матеріалів справи та не заперечується сторонами по справі, що позивач в перших числах червня місяця 2017 р. звернулася до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2.0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Потіцької сільської ради Козівського району Тернопільської області.

Однак, за результатами розгляду зазначеного клопотання, відповідач прийняв рішення від 11.07.2017 № П-6580/0-2233/6-17 "Щодо розгляду клопотання про прийняття наказу" згідно якого відмовив позивачу в задоволенні клопотання щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, мотивуючи тим, що відповідно до Стратегії № 413 земельна ділянка на яку претендує позивач не входить у перелік земельних ділянок, які пропонуються до передачі безоплатно у власність.

Не погоджуючись із таким рішенням позивач звернулася з позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підпунктом 31 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою ОСОБА_5 Міністрів України від 14.01.2015 № 15 визначено, що Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Згідно із частиною четвертою статті 122 ЗК центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Пунктом "а" частиною третьою статті 22 ЗК визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 121 ЗК громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Частиною шостою статті 118 ЗК визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно із частиною сьомою статті 118 ЗК відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що за результатами розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідач приймає одне з таких рішень: дає дозвіл на розроблення відповідного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або інформує про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням конкретних причин відмови, які визначені частиною сьомою статті 118 ЗК.

Водночас, суд встановив, що на виконання Стратегії № 413 відповідач видав наказ від 22.06.2017 № 190, яким затверджено Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які пропонуються для передачі у власність громадян, в межах норм безоплатної приватизації у ІІІ кварталі 2017 р. на території Тернопільської області, який опублікований на офіційному веб сайті ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Тернопільській області.

Як випливає з матеріалів справи, що земельний масив на території Потіцької сільської ради Козівського району Тернопільської області, у якому бажає отримати земельну ділянку позивач не внесений у зазначений Перелік земельних ділянок.

Таким чином, враховуючи те, що земельна ділянка на яку претендує позивач не входить у Перелік земельних ділянок, які пропонуються до передачі безоплатно у власність, то відповідач відповідно до частини сьомої статті 118 ЗК мав підстави для відмови позивачу у задоволенні зазначеного клопотання.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині визнання відмови неправомірною у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2.0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Потіцької сільської ради Козівського району Тернопільської області слід відмовити.

Водночас, вирішення питань, повязаних із наданням дозволу на розробку проекту землеустрою, на яких поширюється чинність Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру щодо надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою є виключною компетенцією відповідного Держгеокадастру, а тому позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2.0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Потіцької сільської ради Козівського району Тернопільської області також, не підлягають задоволенню.

Проте, частиною другою статті 11 КАС, визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до статті 5 Указу Президента України "Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності" № 503/97 від 10.06.1997 нормативно - правові акти ОСОБА_5 Міністрів України набирають чинності з моменту їх прийняття, якщо більш пізній строк набрання ними чинності не передбачено в цих актах. ОСОБА_5 Міністрів України, які визначають права і обов'язки громадян, набирають чинності не раніше дня їх опублікування в офіційних друкованих виданнях.

Суд встановив, що постанова КМУ "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" від 07.06.2017 № 413, якою затверджено Стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, набрала чинності 17.06.2017 у зв'язку з її опублікуванням в Урядовому кур'єрі від 17.06.2017 № 112.

Як випливає з матеріалів справи та не заперечується сторонами по справі, що позивач в перших числах червня місяця 2017 р. звернулася до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2.0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Потіцької сільської ради Козівського району Тернопільської області, тобто ще до набрання чинності зазначеної постанови КМУ № 413, а тому відповідач повинен був розглянути зазначене клопотання на підставі нормативно правових актів, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до статей 11, 71 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі зазначеного та враховуючи необхідність повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає можливим вийти за межі позовних вимог та зобовязати відповідача, повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки відповідно до частиною сьомою статті 118 ЗК.

Розподіл судових витрат визначений статтею 94 КАС.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково. Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га. для ведення особистого селянського господарства на території Потіцької ради Козівського району, Тернопільської області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Тернопільській області на користь ОСОБА_3 понесені нею витрати зі сплати судоового збору в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 08 листопада 2017 року.

Головуючий суддя Подлісна І.М.