Справа № 766/14063/17
Суддя: Гаврилов Д. В.
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Пров. №2-а/766/2076/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2017

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючий суддя Гаврилов Д.В.,

секретар Кована В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом до Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в якому просив визнати дії Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні щодо відмови визначення стажу судді 21 рік 10 місяців 07 днів та перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 протиправними, зобов'язати відповідача визначити позивачу стаж судді з урахуванням строку строкової військової служби станом на 19.09.2016 року 21 рік 10 місяців 07 днів, зобов'язати відповідача провести позивачу перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці виходячи із стажу судді 21 рік 10 місяців 07 днів місячної суддівської винагороди працюючого судді з дня призначення 19 вересня 2016 року, з урахуванням проведених виплат.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач з 16.11.2004 року працював на посаді судді Білозерського районного суду Херсонської області. Постановою Верховної ОСОБА_2 України №1515-VII від 08.09.2016 року звільнений з посади судді у відставку. Відповідач, призначаючи позивачу довічне грошове утримання судді у відставці, визначив останньому стаж судді 20 років 05 місяців 04 дні, при цьому не зарахувавши в стаж роботи судді календарний період проходження строкової військової служби з листопада 1978 року по травень 1980 року. На звернення позивача із заявою до позивача про зарахування йому в стаж судді строкової військової служби і перерахування довічного грошового утримання судді у відставці, відповідачем відмовлено без зазначення підстав. Зазначене на думку позивача суперечить вимогам чинного законодавства та порушує його права.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала, надала суду свої письмові заперечення проти позову.

Заслухавши представника відповідача, з'ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що позивач працював на посаді судді Білозерського районного суду Херсонської області з 16.11.2004 року. Постановою Верховної ОСОБА_2 України № 1515 - VIII від 08.09.2016 року звільнений з посади судді у відставку.

Наказом в. о. голови Білозерського районного суду Херсонської області № 01-51/13 від 19.09.2016 року звільнений із займаної посади з 19.09.2016 року. Згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 19 вересня 2016 року мій стаж судді станом на 19 вересня 2016 року складав 21 рік 10 місяців 07 днів.

20.09.2016 року позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80%, відповідно до ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402.

25.05.2017 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні з заявою про зарахування йому в стаж судді строкової військової служби та встановлення 21 року 10 місяців 07 днів стажу судді і перерахування щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

У відповідь листом від 27.06.2017 року відповідачем відмовлено у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу, з посиланням на ті обставини, що вказане грошове утримання призначено та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства України, а тому підстав для здійснення перерахунку немає.

Згідно рішення Вищої ради юстиції № 1870/0/15-16 від 4 серпня 2016 року позивач набув достатнього для відставки стажу роботи протягом дії ЗУ "Про судоустрій та статус суддів", у редакції, чинній до 28.03.2015 року. Так, пунктом 11 розділу XIII "Перехідні положення" ЗУ "Про судоустрій та статус суддів" у редакції, чинній до 28.03.2015 року, передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Частиною 4 ст. 43 ЗУ "Про статус суддів" зі змінами, внесеними ЗУ від 24.02.1994 року № 405-ХІ, встановлено: до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також стаж роботи на посаді суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю суддів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражі у державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до п. 3-1 постанови Кабінету ОСОБА_2 України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 03.09.2005 року № 6865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного Законом половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім стажу роботи на посаді судді, позивач має також 10 років стажу, який складається з календарного періоду проходження строкової військової служби (з листопада 1978 року по травень 1980 року), роботи на посаді помічника Херсонського прокурора по нагляду за дотриманням законів у ВТУ (з липня 1986 року по червень 1988 року), роботи на посаді прокурора відділу по нагляду за слідством та дізнання в органах внутрішніх справ прокуратури області (з червня 1988 року по грудень 1989 року), роботи на посаді прокурора відділу загального нагляду прокуратури області (з грудня 1989 року по квітень 1990 року), роботи на посаді старшого прокурора відділу по нагляду за виконанням законів в господарській діяльності, соціальній та екологічній сферах прокуратури області (з квітня 1990 року по січень 1992 року), роботи на посаді старшого помічника прокурора області з питань нагляду за дотриманням природоохоронного законодавства з січня по березень 1992 року), роботи на посаді старшого прокурора відділу нагляду за дотриманням природоохоронного законодавства прокуратури області (з березня по жовтень 1992 року), роботи на посаді старшого помічника прокурора області з питань інформації та комп'ютеризації з жовтня 1992 року по січень 1995 року). Отже, загальний стаж роботи, що дає позиваачу право на звільнення з посади судді у відставку становить 21 рік 10 місяців 07 днів.

Частиною 1 ст. 126 ОСОБА_3 України встановлено, що незалежність і недоторканість суддів гарантуються ОСОБА_3 і Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ОСОБА_3 України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із ст. 8 ОСОБА_3 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_3 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_3 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується.

Відповідно до вимог ст. 22 ОСОБА_3 України (254к/96-ВР) закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних (законних) очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при почесному видалені його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених в частині першій статті 126 ОСОБА_3 України (чинна на день звернення позивача про призначення довічного грошового утримання судді у відставці), є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (суддівська винагорода, щомісячне довічне грошове утримання, тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня. Така правова позиція викладена в Рішенні Конституційного Суду України від 11.10.2005 року №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

Зазначений конституційний принцип знайшов відображення і в положеннях Закону № 2453-УІ у редакції Закону № 192-УІІІ. Так, у пунктах 8, 11 частини четвертої статті 48 цього Закону зазначено, що незалежність судді, у тому числі, забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді та правом судді на відставку. Крім того, згідно із частиною шостою статті 48 Закону № 2453-УІ у редакції Закону № 192-УІІІ при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених ОСОБА_3 України гарантій незалежності судді.

Кожна держава, як зазначається в Рекомендації Комітету ОСОБА_2 Європи "Незалежність, дієвість та роль суддів" від 13.10.1994 року № (94)12, має "забезпечити те, щоб статус і винагорода суддів відповідали гідності їхньої професії та відповідальності, яку вони беруть на себе".

Викладене відповідає положенням Європейської хартії від 10.07.1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Як зазначається в Рекомендації Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17.11.2010 року № (2010) 12, "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці" (пункт 54).

Тобто гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних, про що неодноразово було наголошено у правових

позиціях Конституційного суду України (зокрема, у рішеннях від 11.10.2005 року №8-рп/2005, від 22.05.2008 року №10-рп 2008, від 03 червня 2013 року №3-рп/2013, від 08.06.2016 року №4-рп/2016).

Пенсійний фонд України в м. Херсоні, призначаючи позивачу довічне грошове утримання судді у відставці, визначив йому стаж судді 20 років 05 місяців 04 дні. Цей стаж складається з роботи на посади судді Білозерського районного суду Херсонської області з 16 листопада 2004 року по 19 вересня 2016 року - 11 років 10 місяців 04 дні та періоду роботи на посадах в прокуратурі Херсонської області з 1 липня 1986 року по 30 січня 1995 року - 8 років 07 місяців. Таким чином безпідставно йому не зараховано в стаж роботи на посаді судді календарний період проходження строкової військової служби з листопада 1978 року по травень 1980 року. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 6, 11, 17, 18, 70, 71, 94,158-163, 167 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області щодо відмови визначення ОСОБА_1 стажу судді 21 рік 10 місяців 07 днів та перерахунку його довічного грошового утримання судді у відставці протиправними.

Зобов'язати Херсонське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області визначити стаж судді Сімчуку Сергію Борисовичу з урахуванням строку строкової військової служби станом на 19 вересня 2016 року 21 рік 10 місяців 07 днів.

Зобов'язати Херсонське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області провести перерахунок ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді у відставці виходячи зі стажу роботи судді 21 рік 10 місяців 07 днів місячної суддівської винагороди працюючого судді з дня призначення 19 вересня 2016 року, з урахуванням проведених виплат.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 640 грн.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії даної постанови.

СуддяОСОБА_4