Справа № 806/1204/15
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаГриціва М.І.,
суддів:Кривенди О.В., Прокопенка О.Б., -
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2017 року у справі за її позовом до державної фіскальної служби України, державної фіскальної служби України в Житомирській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, призначення на посаду, зобов'язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

встановила:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 13 вересня 2017 року постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року про відмову в задоволенні позову залишив без змін.

Не погодившись з ухвалою Вищого адміністративного суду України, ОСОБА_5 подала заяву про її перегляд Верховним Судом України з установленої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах положень Закону України від 16 вересня 2014 року № 1682-VII «Про очищення влади» (далі - Закон № 1682-VII), що, на думку заявника, підтверджується рішеннями суду касаційної інстанції від 12 квітня, 26 травня 2016 року, 28 лютого, 11 травня, 21 червня 2017 року (справи №№ К/800/4887/16, К/800/39325/15, К/800/15066/16, К/800/7018/17, К/800/33174/16 відповідно).

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України перевірила наведені у заяві доводи і дійшла висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмету спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

У рішенні, про перегляд якого подана заява, суд касаційної інстанції на підставі аналізу положень частин першої, другої статті 4 Закону № 1682-VII, пункту 72 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України, пунктів 6, 8 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону № 1682-VII, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 563, в контексті встановлених фактичних обставин справи дійшов висновку, що звільнення позивача з посади заступника начальника Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Житомирській області є обґрунтованим, оскільки вона протягом встановленого строку не подала заяву щодо застосування чи незастосування до неї заборон, передбачених частиною третьою статті 1 Закону № 1682-VII.

В ухвалах 28 лютого та 21 червня 2017 року суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про незаконність звільнення осіб з посад начальника Сумської та Полтавської митниці ДФС відповідно, оскільки позивачі не обіймали посад керівника або (чи) заступника керівника теріторіального органу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує митну політику в областях.

Посилання на ухвали Вищого адміністративного суду України від 12 квітня і 26 травня 2016 року, 11 травня 2017 року є безпідставними, оскільки вони не містять правового висновку щодо застосування норм матеріального права. У них лише висловлені згода чи відповідні судження щодо рішень судів попередніх (першої та/або апеляційної) інстанцій щодо зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України за результатами розгляду справи за конституційними поданнями Верховного Суду України та 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону № 1682-VІІ.

З наведеного випливає, що рішення суду касаційної інстанції, додані на обґрунтування заяви, ухвалені цим судом за інших фактичних обставин справ, а отже не підтверджують наявність неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Оскільки заява ОСОБА_4 є необґрунтованою, у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

З огляду на викладене, керуючись пунктом 6 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України,

ухвалила:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до державної фіскальної служби України, державної фіскальної служби України в Житомирській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, призначення на посаду, зобов'язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2017 року.

Суддя-доповідач М.І. Гриців

Судді: О.В. Кривенда

О.Б. Прокопенко