Справа № 621/1315/17
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2017 р. Справа № 621/1315/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Подобайло З.Г.
Суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М.
за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Зміївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на постанову Зміївського районного суду Харківської області від 13.07.2017р. по справі № 621/1315/17
за позовом ОСОБА_1
до Зміївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області
про визнання дій неправомірними, скасування рішення про відмову в здійсненні призначеної дострокової пенсії за віком за часу звернення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИЛА:
27.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративною позовною заявою до Зміївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, в якій просив: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком з часу звернення; зобов`язати відповідача призначити йому дострокову пенсію за віком, відповідно до ст. 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення", абз. 6 п. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з моменту його звернення, а саме з 08.09.2016 року.
За результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження, постановою Зміївського районного суду Харківської області від 13.07.2017 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Зміївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 16.03.2017 року про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком з часу звернення; зобов`язано Зміївське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком, відповідно до ст. 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення", абз. 6 п. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з моменту його звернення, а саме з 08.09.2016 року.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, пославшись на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, прийняття її з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що 08.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення дострокової пенсії за віком (учасник бойових дій) відповідно до абз.6 п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". На момент звернення ОСОБА_1 до управління діяла така норма, що не давала права на достроковий вихід на пенсію, тому рішенням відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії від 04.10.2016 року ОСОБА_1 у відмовлено. 18.10.2016 року прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо пенсійного забезпечення окремих категорій осіб із числа учасників антитерористичної операції, який набув чинності з 06.02.2007 року, вказаний Закон надав право призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком, що і було зроблено за його заявою від 08.02.2017 року.
Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що згідно копії довідки від 22.06.2017 року №4/2489, виданої командира військової частини полова пошта НОМЕР_1 , ОСОБА_1 дійсно в період з 24.01.2017 по 18.05.2017 року, з 31.05.2017 року по 19.06.2017 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення АТО на території Донецької та Луганської областей. (а. с. 11).
Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є учасником бойових дій. (а. с. 10).
ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення дострокової пенсії на пільгових умовах (за віком відповідно до абз.6 п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на що 10.10.2016 року отримав відповідь заступника начальника управління ОСОБА_2 , в якій зазначено, що він не має права на призначення дострокової пенсії, тому в призначенні пенсії відмовлено.
В подальшому з 08.02.2017 року ОСОБА_1 рішенням управління призначено пенсію відповідно до абз.6 п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
21.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про здійснення перерахунку пенсії , а саме щодо сплати з моменту первісного звернення з 08.09.2016 року, на що отримав 16.03.2017 року лист-відмову №2/к-9.
Згідно листа УПФУ в Зміївському районі Харківської області від 16.03.2017р. пенсія призначена ОСОБА_1 достроково за віком відповідно до абз.6 п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за його заявою від 08.02.2017 року, підстави для призначення пенсії з дати первинного звернення з 08.09.2016р.відсутні , оскільки особи, які були призвані під час мобілізації на військову службу на особливий період не віднесені до категорії осіб, які мають право на достроковий вихід на пенсію.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач є учасником бойових дій, має трудовий стаж 25 років, досяг 55-річного віку на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до абзацу 6 п. 3 Розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", він має право на призначення пенсії за віком, як учасник бойових дій.
Наявність стажу роботи відповідачем не оспорюється, відповідні доводи відсутні.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на призначення пенсії відповідно до абзацу 6 п. 3 Розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" , виходячи з наступного.
Згідно з матеріалами справи, позивачу виповнилось 55 років, тобто станом на дату звернення до Управління Пенсійного фонду із заявою про призначення дострокової пенсії за віком, позивач по віку відповідав вимогам абз.6 п.3 розділу Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У позивача наявний трудовий стаж більше 25 років. Довідка від 22.06.2017 року №4/2489, видана командира військової частини полова пошта НОМЕР_1 , свідчить , що ОСОБА_1 дійсно в період з 24.01.2017 по 18.05.2017 року, з 31.05.2017 року по 19.06.2017 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення АТО на території Донецької та Луганської областей..
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.
Відповідно до ст. 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення" військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років.
Зі змісту абз. 6 п. 3 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вбачається, що військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, що стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок.
08.09.2016 року позивачем подано необхідні документи до Зміївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, що підтверджується оскаржуваним рішенням.
Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України № 22-1 25.11.2005 року визначено, що документом, який визначає особливий статус особи, зокрема учасника бойових дій, є посвідчення учасника бойових дій та довідка військового комісаріату про періоди та місце участі в бойових діях.
Постановою КМУ № 413 від 20. 08.2014 року затверджено «Порядок надання статусу учасника бойових дій, які захищали незалежність, суверенітет, та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції і забезпеченні її проведення».
В пункті 3 вищеназваної постанови КМУ зобов`язано Міністерства та інші органи виконавчої влади привести власні нормативно - правові акти у відповідність із цією постановою та рекомендувати іншим державним органам привести власні нормативно правові акти у відповідність із цією постановою.
Положеннями статті 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та абзацом 6 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачена можливість дострокового виходу на пенсію учасникам бойових дій.
Питання встановлення статусу учасника бойових дій учасникам АТО регламентується постановою КМУ №я 413 від 20.08.2014 р. «Про затвердження Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення».
Пунктом 4 вказаного Порядку визначено, що документом про безпосереднє залучення до виконання завдань АТО в районах її проведення з метою виконання завдань із захисту суверенітету, незалежності та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі є витяги з наказів, директив, розпоряджень АТЦ, а також інші офіційні документи, видані органами державної влади, що містять достатньо доказів про безпосередню участь особи у виконанні завдань АТО у районах її проведення.
Видача відповідних документів про участь у бойових діях та районах проведення таких дій покладено на командування відповідних військових формувань, а не на військові комісаріати.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього кодексу. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, позивачем були надані всі необхідні документи, зокрема, посвідчення учасника бойових дій, довідку про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, які підтверджують його участь у бойових діях.
Враховуючи вищевикладене, позивач надав документи в підтвердження наявності підстав отримання пенсії згідно вимог ст. 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та абзацу 6 п. 3 Розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як військовослужбовець учасник бойових дій.
У зв`язку з вищевказаним та беручи до уваги те, що позивач має статус учасника бойових дій, досяг віку 55 років, має трудовий стаж більше 25 років, він підпадає під дію вимог абзацу шостого пункту третього розділу Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно відмова в призначенні пенсії є неправомірною. Пенсійним фондом невірно застосовані норми закону.
Таким чином, дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком, відповідно до абз.6 п.3 розділу Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є неправомірними.
Крім того, позивач 08.09.2016р звернувся до відповідача із заявою про призначення дострокової пенсії.
Таким чином колегія суддів зазначає, що при визначенні періоду, з якого слід здійснювати виплату пенсії слід виходити з положень ч.4 ст.35 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому, враховуючи дату звернення позивача до відповідача із заявою про призначення дострокової пенсії, пенсія повинна нараховуватися з 08.09.2016р , а тому саме з цього числа слід зобов`язати Заміське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області призначити ОСОБА_1 , дострокову пенсію за віком, відповідно до абз.6 п.3 розділу Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Враховуючи наявність у позивача посвідчення учасника бойових дій виданого компетентним державним органом, всі доводи відповідача, що позивач не приймав участь у бойових діях, судом відхиляються.
При цьому , колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання протиправним та скасування рішення Зміївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 16.03.2017 року про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком з часу звернення, оскільки таке рішення пенсійним фондом не приймалось, лист УПФУ в Зміївському районі Харківської області від 16.03.2017р. не є рішенням в розумінні положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , носить роз`яснювальний характер, його скасування не призведе до належного захисту прав позивача .
Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові № 9/175-04 від 24.01.2006 р., суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до приписів ч.1 ст.244-2 КАС України (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" №192-УШ від 12.02.2015 року) висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Розкриваючи критерій ефективності способу захисту порушеного права платника, Верховний Суд України у постанові від 16.09.2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Аскоп-Україна до Південної митниці Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Колегія суддів зазначає , що в даному випадку належним способом захисту є зобов`язання Зміївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком, відповідно до ст. 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення", абз. 6 п. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з моменту його звернення, а саме з 08.09.2016 року.
Тому , постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визнання протиправним та скасування рішення Зміївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 16.03.2017 року про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком з часу звернення відповідно положень ст. 202 КАС України, а апеляційна скарга частковому задоволенню.
В іншій частині постанова суду першої інстанції постанова суду першої інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст.200 КАС України є підставою для залишення постанови суду першої інстанції в цій частині - без змін.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу міївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області задовольнити частково.
Постанову Зміївського районного суду Харківської області від 13.07.2017р. по справі № 621/1315/17 скасувати в частині задоволення позову про визнання протиправним та скасування рішення Зміївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 16.03.2017 року про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком з часу звернення.
В цій частині прийняти нову постанову , якою в задоволенні позову відмовити.
В іншій частині постанову Зміївського районного суду Харківської області від 13.07.2017р. залищшити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення , є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Григоров А.М.
Повний текст постанови виготовлений 14.11.2017 р.