Справа № 826/12611/17
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 листопада 2017 року 12:37 № 826/12611/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Донця В.А., за участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення змісту позовних вимог, прийнятої судом у судовому засіданні 31.10.2017, просив:

визнати протиправними дії Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України щодо внесення до бази даних інформації про ОСОБА_1, як тимчасово обмеженого у праві виїзду за межі України - керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Метрополія", на підставі рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 09.09.2016 у справі №760/15114/16-ц;

визнати протиправними дії Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України щодо відмови вилучити з бази даних інформацію про ОСОБА_1, як тимчасово обмеженого у праві виїзду за межі України - керівника ТОВ "Управляюча компанія "Метрополія", на підставі ухвали Солом'янського районного суду міста Києва від 09.09.2016 у справі №760/15114/16-ц;

зобов'язати Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України вилучити із баз даних інформацію про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у вправі виїзду за межі України - керівника ТОВ "Управляюча компанія "Метрополія", на підставі ухвали Солом'янського районного суду міста Києва від 09.09.2016 у справі №760/15114/16-ц.

Позов мотивований тим, що інформація про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України ОСОБА_1 на підставі ухвали Солом'янського районного суду міста Києва від 09.09.2016 у справі №760/15114/16-ц, внесена до бази даних не у відповідності до "Порядку взаємодії органів державної виконавчої служби та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження", оскільки згідно з цим Порядком суб'єктом звернення до органів Державної прикордонної служби України є державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження. В позовній заяві зазначається, що рішення суду від 09.09.2016 у справі №760/15114/16-ц, на підставі якого внесено інформацію про тимчасове обмеження у праві виїзду позивачеві за межі України, ухвалене за наслідками розгляду подання державного виконавця щодо здійснення останнім виконавчого провадження, в якому боржником є ТОВ "Управляюча компанія "Метрополія", керівником якого, на час розгляду подання державного виконавця, був ОСОБА_1, проте на час внесення інформації щодо тимчасового обмеження в праві виїзду за межі України, позивач вже не перебував на посаді директора вказаного товариства і не мав жодного відношення до виконавчого провадження. В позові наголошується, що виконання рішення суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, прийняте за наслідками подання державного виконавця, має свої особливості, тому обґрунтування відповідачем як правової підстави внесення інформації про позивача до баз даних на підставі норм Конституції України, за якими рішення суду є обов'язковим до виконання, є безпідставним.

У позові, крім іншого, представник позивача обґрунтовує свої вимоги: статтею 64 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України; статтею 313 Цивільного кодексу України, за якою фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом; статтею 13 "Загальної декларація прав людини", де зазначено, що кожна людина має право вільно пересуватися й вибирати собі місце проживання в межах кожної держави та залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і вертатися у свою країну; статтею 2 Протоколу №4 до "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" та статтею 12 "Міжнародного пакту про громадянські та політичні права", якими гарантується право кожному вільно залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Також у позовній заяві наголошується на ефективному способі захисту відповідно до статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" з урахуванням практики Європейського суду з прав людини в справі "Chahal проти Сполученого Королівства", ВП, №22414/93, від 15.11.1996, рішення Верховного Суду України від 16.09.2015 №21-1465а15, рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003 та від 02.11.2004 №15-рп/2004.

Під час судового розгляду адміністративної справи представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представником також подано додаткові письмові пояснення, в яких акцентується на неподанні відповідачем доказів звернення державного виконавця до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України з відповідним поданням про внесення інформації щодо позивача про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України, обґрунтовується непоширення норм Закону України "Про звернення громадян" на процедуру виконання рішення суду щодо тимчасового обмеження в праві виїзду за межі України з покликанням на практику Вищого адміністративного суду України (ухвала від 01.02.2015 К/9991/23933/12), висловлені міркування з приводу тлумачення статті 129-1 Конституції України в частині обов'язковості виконання рішень суду з урахуванням, у даному випадку, особливої процедури.

Представник відповідача не визнала адміністративний позов, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог. У письмових запереченнях, підтриманих представником під час судового розгляду, зазначено про правомірність внесення інформації щодо тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. Представник наголосила, що інформація вносилась на підставі ухвали Солом'янського районного суду міста Києва від 09.09.2016 у справі №760/15114/16-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21.03.2017. При цьому до Солом'янського районного суду міста Києва було скеровано лист від 24.04.2017 про внесення відповідної інформації до баз даних на підставі зазначеного рішення суду, також у листі зазначалось про необхідність надіслання судового рішення про скасування тимчасового обмеження. Станом на час розгляду судом справи жодного рішення не надходило, тому не існує підстав для вилучення інформації про позивача з бази даних.

У запереченнях йдеться про відповідність дій Головного центру обробки спеціальної інформації щодо внесення інформації стосовно позивача вимогам частини другої статті 19, статті 129-1 Конституції України, статті 14 Цивільного процесуального кодексу України, статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", оскільки державним органом виконувалось рішення суду, внесення інформації на підставі рішення суду є обов'язком для відповідача в силу пункту 8 статті 19 Закону України "Про Державну прикордонну службу України". Як пояснила представник, є нелогічними доводи представника позивача про можливість внесення відповідачем інформації до баз даних на підставі рішення суду лише за зверненням державного виконавця, оскільки в такому разі інші сторони цих правовідносин будуть позбавлені можливості реалізувати свої права та законні інтереси, не враховано представником позивача можливість надіслання відповідного рішення судом, який його ухвалив. Представник відповідача у письмових поясненнях зазначає про ненаведення представником позивача жодної правової норми, яка б забороняла виконувати Головному центру обробки спеціальної інформації ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 09.09.2016 у справі №760/15114/16-ц у разі, коли таке рішення надійшло не від державного виконавця. Наведене, за твердженням представника, підтверджується практикою Верховного Суду України (лист від 01.02.2013), відповідно дії відповідача не можуть визнаватись протиправними та його не може бути зобов'язано вилучити інформацію з бази даних.

На думку представника відповідача, оскільки ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 09.09.2016 у справі №760/15114/16-ц не скасовано, не надходило відповідної постанови державного виконавця, відсутні правові підстави для вилучення інформації щодо позивача з бази даних. Також представник вважає, що відповідачем у даній справі повинен бути державний виконавець, який здійснює примусове виконання рішення суду у виконавчому провадженні, боржником в якому є ТОВ "Управляюча компанія "Метрополія", а згідно з ухвалою суду від 09.09.2016 у справі №760/15114/16-ц саме позивач є його генеральним директором. Оскільки до Солом'янського районного суду міста Києва про обмеження права ОСОБА_1 у виїзді за межі України звертався державний виконавець, тому спір стосується позивача та державного виконавця.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено.

Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, у відповідь на заяву від 11.08.2017, листом від 17.08.2017 №64/Щ-11420 повідомив представника ОСОБА_1, що в органах охорони Державного кордону Державної прикордонної служби України з 19.04.2017 виконується ухвала Солом'янського районного суду міста Києва від 09.09.2016 у справі №760/15114/16-ц, якою суд, за поданням старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві, тимчасово обмежив у праві виїзду за межі України керівника боржника - юридичної особи ТОВ "Управляюча компанія "Метрополія" громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до виконання боржником зобов'язань за рішенням Господарського суду міста Києва від 20.07.2015 в справі №910/6038/15-г.

Листом від 20.09.2016 №64/К-1288, у відповідь на заяву ОСОБА_1 від 11.09.2017 щодо виключення з бази даних інформації про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України, Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України повідомив про відсутність правових підстав для вилучення такої інформації та порадив звернутись до Солом'янського районного суду міста Києва. Обґрунтовуючи відмову вилучити інформацію про ОСОБА_1, в листі зазначається, що ухвали про тимчасове обмеження боржників у праві виїзду з України надсилаються на адресу Адміністрації Державної прикордонної служби України судами, які їх ухвалили на підставі частини першої статті 14, частини третьої статті 222 Цивільного процесуального кодексу України або уповноваженими державними виконавцями, які звертались до суду з відповідним поданням про тимчасове обмеження в праві виїзду особи за межі України відповідно до "Порядку взаємодії органів державної виконавчої служби та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження". Вилучення інформації на підставі зави ОСОБА_1 суперечить вимогам згаданого Порядку.

Згідно з письмовими поясненнями представника відповідача та зі змісту цього листа вбачається, що дата листа "2016" рік у ньому зазначено помилково, лист складено в 2017 році.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Щодо права особи на свободу вільно залишати територію України, обмеження цього права.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідні права закріплені у статті 313 Цивільного кодексу України, за якою фізична особа має право на свободу пересування (частина перша), фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України (абзац другий частини третьої); фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (частина четверта).

Пунктом 2 статті 2 Протоколу №4 до "Конвенції про захист прав та основоположних свобод" передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. Водночас, пункт 3 цієї норми визначає підстави, за яких можливим є обмеження цього права: передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Як уже зазначалось, Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України внесено до відповідної бази даних інформацію про тимчасове обмеження позивача в праві виїзду за межі України, відповідно підлягає з'ясуванню чи таке обмеження здійснено на підставі закону, переслідувало законну мету та було необхідним у демократичному суспільстві.

Щодо підстав обмеження права позивача вільно залишати Україну.

До матеріалів адміністративної справи долучено ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 09.09.2016 у справі №760/15114/16-ц, згідно з якою задоволено подання державного виконавця та тимчасово обмежено громадянина ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ТОВ "Управляюча компанія "Метрополія" зобов'язань за рішенням Господарського суду м. Києва від 20.07.2015 у справі №910/6038/15-г, виконання заходів щодо обмеження права виїзду за межі України покладено на Адміністрацію державної прикордонної служби України. В ухвалі зазначено, що державний виконавець обґрунтовував своє звернення тим, що на виконанні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавче провадження №49505245 щодо стягнення на підставі наказу Господарського суду міста Києва від 07.08.2015 №910/6038/15-г з ТОВ "Управляюча Компанія "Метрополія" на користь ТОВ "Чорноморенергоспецмонтаж" основної заборгованості в сумі 3950000,00 грн., штрафу - 395000,00 грн., три % річних - 53243,84 грн., інфляційних втрат - 418414,46 грн., витрат зі сплати судового збору - 73080,00 грн.

Ухвала переглядалась в апеляційному порядку, за результатами якого залишена без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21.03.2017.

Зі змісту ухвали Солом'янського районного суду міста Києва від 09.09.2016 у справі №760/15114/16-ц вбачається, що вона постановлена на підставі пункту 5 частини першої статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 №3857-XII (у редакції, чинній на час розгляду судом звернення державного виконавця), яким передбачалась можливість тимчасової відмови громадянинові України у виїзді за кордон у випадках ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань, а також пунктом 18 частини третьої статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV (у редакції, чинній на час розгляду судом звернення державного виконавця), за яким державний виконавець наділявся повноваженнями звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Станом на час розгляду даної справи, аналогічні за змістом норми щодо повноважень державного виконавця, в разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, звертатись до суду для встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань передбачені пунктом 19 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII. Незмінним залишились положення пункту 5 частини першої статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Отже, обмеження права позивача вільно залишати територію Україну шляхом внесення відповідної інформації відповідачем до бази даних відбулось на підставі рішення суду, яке ухвалене на підставі зазначених законів України за наслідками розгляду судом звернення державного виконавця в зв'язку з невиконанням боржником ТОВ "Управляюча Компанія "Метрополія", керівником якого на ой час був ОСОБА_1, рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2015 №910/6038/15-г у виконавчому провадженні №49505245.

Процедура розгляду судом подання державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження в праві виїзду за межі України визначена статтею 377-1 Цивільного процесуального кодексу України, за якою питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця(частина перша). Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця (частина друга).

Частиною першою статті 368 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що питання, пов'язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу. Відповідно до частини третьої статті 222 цього Кодексу <…> Якщо судовим рішенням відповідачеві заборонено вчиняти певні дії, що потребуватиме вчинення дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами, копія такого судового рішення також надсилається цим органам та/або особам у строки та порядку, визначені цією статтею.

В резолютивній частині ухвали Солом'янського районного суду міста Києва від 09.09.2016 у справі №760/15114/16-ц суд поклав обов'язок виконання цієї ухвали в частині виконання заходів щодо обмеження права виїзду за межі України без вилучення паспорта на Адміністрацію державної прикордонної служби України.

Пунктом 8 частини першої статті 19 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" від 03.04.2003 №661-IV (з наступними змінами та доповненнями, в редакції, чинній нас внесення відповідачем інформації до бази даних щодо позивача) встановлено, що на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладається запобігання та недопущення в'їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

Представником відповідача надано "Положення про Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України", затверджене наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.12.2014, яким визначено, що Головний центр обробки спеціальної інформації є органом Державної прикордонної служби (пункт 1) та призначений для обробки інформації з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та баз (банків) даних про осіб, щодо яких встановлені тимчасові обмеження у праві виїзду з України або виконується доручення уповноважених державних органів (пункт 2).

Підпунктом 1 пункту 12 цього Положення до основних завдань Головного центру обробки спеціальної інформації віднесено обробку інформації з використанням системи "Гарт-1" щодо запобігання та недопущення перетинання державного кордону особами, якими згідно з законодавством <…> тимчасово обмежено в праві виїзду з України <…>.

Тобто, Головний центр обробки спеціальної інформації як орган Державної прикордонної служби України наділений повноваженнями, зокрема, вносити інформацію до відповідної бази даних щодо осіб, які відповідно до законодавства тимчасово обмежені в праві виїзду за межі України.

Водночас узгодження дій під час застосування до осіб заходів тимчасового обмеження в'їзду в Україну або права виїзду з України з використанням бази даних Державної прикордонної служби України про осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в'їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України врегульовано "Порядком взаємодії органів державної виконавчої служби та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження", затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства внутрішніх справ України від 07.02.2014 №288/5/102 (погодженого Державною прикордонною службою, Державною виконавчою службою України), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2014 за №273/25050.

Розділом ІІІ цього Порядку встановлено, що засвідчена судом копія судового рішення про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України направляється державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після її надходження до нього для виконання на поштову адресу Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, який після надходження зазначеного судового рішення приймає його до виконання та вносить інформацію до бази даних, про що повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби протягом трьох днів.

Не зважаючи на зазначення в листі від 20.09.2017 №64/К-1288, яким ОСОБА_1 було відмовлено у вилучені інформації про тимчасове його обмеження у праві виїзду за межі України, що відповідні рішення суду надсилаються на адресу Адміністрації Державної прикордонної служби України судами, які їх ухвалили на підставі частини першої статті 14, частини третьої статті 222 Цивільного процесуального кодексу України або уповноваженими державними виконавцями відповідно до "Порядку взаємодії органів державної виконавчої служби та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження", відповідач не надав доказів надіслання ухвали Солом'янського районного суду міста Києва від 09.09.2016 у справі №760/15114/16-ц судом чи державним виконавцем. Представник пояснила, що інформація була внесена на підставі цього рішення суду, яке надійшло від представника ТОВ "Чорноморенергоспецмонтаж" стягувача у виконавчому провадженні №49505245, у межах якого державний виконавець звернувся до суду про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України керівнику боржника ТОВ "Управляюча компанія "Метрополія", за наслідками розгляду цього подання і було постановлено ухвалу від 09.09.2016 у справі №760/15114/16-ц.

На думку суду, відповідач не мав правових підстав вносити інформацію про тимчасове обмеження позивача в праві виїзду за межі України на підставі ухвали Солом'янського районного суду міста Києва від 09.09.2016 у справі №760/15114/16-ц, яка надійшла до Головного центру обробки спеціальної інформації від сторони виконавчого провадження. У даному випадку таке тимчасове обмеження встановлено судом на підставі пункту 5 частини першої статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" щодо керівника ТОВ "Управляюча компанія "Метрополія" за наслідками розгляду подання державного виконавця в межах здійснення ним своїх повноважень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" в зв'язку з ухиленням від виконання рішення Господарського суду міста Києва в справі №910/6038/15-г з урахуванням спеціальної процедури, встановленої статтею 377-1 Цивільного процесуального кодексу України. В такому разі застосуванню підлягає "Порядок взаємодії органів державної виконавчої служби та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження", за яким саме на підставі звернення державного виконавця органи Державної прикордонної служби України уповноважені вносити інформацію щодо особи про тимчасову обмеження в праві виїзду за межі України.

Верховний Суд України в листі від 01.01.2017 "Узагальнення судової практики щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України (стаття 377-1 Цивільного процесуального кодексу України)" зазначив, що: ця стаття є спеціальною нормою, яка застосовується на стадії виконання судових рішень, ухвалених незалежно від виду судочинства, та рішень інших органів (посадових осіб); суб'єктами звернення є державні виконавці відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", які повинні довести факт ухилення боржника від виконання рішення суду; обов'язок щодо подання до Адміністрації Державної прикордонної служби України завіреної належним чином копії ухвали суду про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов'язань покладається на державного виконавця.

З урахуванням правового регулювання та судової практики стосовно тимчасового обмеження в праві виїзду за межі України, адміністративний суд дійшов висновку, що обмеження права позивача вільно залишати Україну в зв'язку з внесенням відповідачем інформації на підставі ухвали Солом'янського районного суду міста Києва від 09.09.2016 у справі №760/15114/16-ц, яке надійшло до Головного центру обробки спеціальної інформації від сторони виконавчого провадження, обмежено не в передбачений законом спосіб як це вимагається статтею 33 Конституції України, статтею 313 Цивільного Кодексу України та статтею 2 Протоколу 4 до "Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод", оскільки повноважень вносити інформацію про тимчасове обмеження особи в праві виїзду за меж України в зазначений спосіб відповідачу не надано.

З огляду на наведене, помилковим є твердження представника відповідача про правомірність внесення інформації щодо позивача на підставі рішення суду відповідно до статті 129-1 Конституції України, за якою держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Судом констатовано наявність спеціальної процедури внесення інформації про тимчасове обмеження особи - керівника юридичної особи, яка є боржником у виконавчому провадженні, в праві виїзду за межі України на підставі рішення суду, постановленого за поданням державного виконавця.

За цих же підстав не було правових підстав для внесення інформації до бази даних у відповідь на звернення стягувача у виконавчому провадженні, в тому числі з метою захисту прав та інтересів ТОВ "Чорноморенергоспецмонтаж". Головний центр обробки спеціальної інформації не наділений повноваженнями захищати інтереси однієї з сторін виконавчого провадження. Відповідні процедури стосовно оскарження рішень, дій, бездіяльності державного виконавця передбачені Законом України "Про виконавче провадження", процесуальними кодексами.

Оскільки, рішення суду надійшло до відповідача не від суду, адміністративний суд не розглядатиме відповідні аргументи відповідача відносно правомірності внесення інформації на підставі рішення суду, яке надійшло від цього суду. В даному випадку, надіслання відповідачем листа від 24.04.2017 до Солом'янського районного суду міста Києва про виконання ухвали від 09.09.2016 у справі №760/15114/16-ц не змінює висновку суду, позаяк у листі жодним чином не вказано про обставини надходження такого рішення. Крім того, питання контролю виконання такого роду рішень про внесення інформації, вилучення інформації, як уже зазначалось, покладено на державного виконавця.

Суд вважає необґрунтованим твердження представника відповідача, викладені у письмових запереченнях, про необхідність наведення правових норм, які забороняють органам Державної прикордонної служби України вносити інформації про тимчасове обмеження особі в праві виїзду за межі України на підставі рішення суду, надісланого стороною виконавчого провадження.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За змістом цієї норми внесення інформації щодо позивача Головним центром обробки спеціальної інформації повинно було відбуватись лише на підставі правових актів, які б передбачали такі повноваження. В даному випадку, як вже зазначалось, відповідачем внесено інформацію поза межами своїх повноважень.

У даній справі, внесення інформації призвело до неврахування обставини, що станом на момент внесення інформації про тимчасове обмеження, 19.04.2017, позивач не перебував на посаді директора ТОВ "Управляюча компанія "Метрополія".

Як уже неодноразово наголошувалось ухвала Солом'янського районного суду міста Києва про виконання ухвали від 09.09.2016 у справі №760/15114/16-ц постановлена з метою не допустити ухилення від виконання рішення суду керівником боржника - юридичної особи, тобто з метою захисту інтересів стягувача.

До матеріалів справи долучено наказ від 10.04.2017 №7-к, яким ОСОБА_1 звільнив ОСОБА_1 з посади директора ТОВ "Управляюча компанія "Метрополія", протокол загальних зборів товариства від 10.04.2017 №4, яким, зокрема, звільнено ОСОБА_1 з посади директора та призначено Афонічеву Вікторію Анатоліївну. У виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 12.04.2017, у відповідній графі відсутній запис про осіб, які мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності. Згідно з витягом з реєстру, станом на 26.10.2107, такою особою зазначено Афонічеву В.А. як керівника з 11.04.2017.

Хоча відповідач відповідно до своїх повноважень не повинен контролювати чи є фізична особа, щодо якої постановлено рішення суду про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України, директором боржника - юридичної особи, порушення процедури призвело до неврахування цієї обставини, відповідно обмеження прав позивача відбулось не для досягнення законної мети, яку переслідував суд, постановляючи ухвалу від 09.09.2016 у справі №760/15114/16-ц.

Наведених аргументів достатньо для висновку про обґрунтованість позовної вимоги щодо протиправності внесення відповідачем інформації щодо позивача про тимчасове обмеження його в праві виїзду за межі України на підставі ухвали Солом'янського районного суду міста Києва від 09.09.2016 у справі №760/15114/16-ц. Відповідно, для відновлення порушеного права, підлягають задоволенню вимоги щодо визнання протиправною відмову вилучити зазначену інформацію та зобов'язання відповідача її вилучити.

Щодо юрисдикції спору.

Проаналізовані судом повноваження Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відповідно до пункту 8 частини першої статті 19 Закону України "Про Державну прикордонну службу України", "Положення про Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України", "Порядку взаємодії органів державної виконавчої служби та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження" дають підстави для висновку, що відповідач є суб'єктом владних повноважень у розумінні пункту 7 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України. Адміністративним судом в даній справі розглядалось питання правомірності несення інформації щодо позивача до бази даних, відмови її вилучити. Відповідно до частини другої статті 4 зазначеного Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. В межах спеціальної процедури, передбаченої статтею 377-1 Цивільного процесуального кодекс України, не передбачено оскарження рішень, дій, бездіяльності органів Державної прикордонної служби України під час внесення інформації до база даних на підставі рішення суду, постановленого за цією процедурою. Відтак даний спір підлягає розгляду в адміністративних судах.

Ухвалюючи рішення в цій справі, судом встановлювалось правомірність конкретної дії відповідача щодо внесення інформації про позивача. Водночас висновки суду в цій справі жодним чином не стосуються повноважень державного виконавця, сторін у виконавчому провадженні №49505245, у тому числі щодо виконання ухвали Солом'янського районного суду міста Києва від 09.09.2016 у справі №760/15114/16-ц та не є перешкодою для його виконання.

Щодо строків звернення до адміністративного суду, то суд вважає, що позивачем дотримано шестимісячного строку, визначеного статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки про порушення свого права позивач міг дізнатись з листа від 20.09.2017 №64/К-12888, яким було відмовлено у вилучені інформації про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Оскільки представник позивача не просив у позовній заяві та під час судового розгляду адміністративної справи стягнути з відповідача судові витрати, судом питання про розподіл судових витрат не вирішувалось. Одночасно роз'яснено про можливість звернення з відповідною заявою про постановлення судового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суду міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним внесення Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України до бази даних осіб, яких тимчасово обмежено в праві виїзду за межі України, на підставі ухвали Солом'янського районного суду міста Києва від 09 вересня 2016 року в справі №760/15114/16-ц (провадження №6-421/16) інформації про тимчасове обмеження громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса місця проживання: АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Метрополія" зобов'язань за рішенням Господарського суду міста Києва в справі №910/6038/15-г.

Визнати протиправною відмову Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України щодо вилучення з бази даних осіб, яких тимчасово обмежено в праві виїзду за межі України інформації, внесеної на підставі ухвали Солом'янського районного суду міста Києва від 09 вересня 2016 року в справі №760/15114/16-ц (провадження №6-421/16) про тимчасове обмеження громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса місця проживання: АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Метрополія" зобов'язань за рішенням Господарського суду міста Києва в справі №910/6038/15-г.

Зобов'язати Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (ідентифікаційний код: 37996391; місцезнаходження: 01601, м. Київ, вулиця Володимирська, будинок 26, службове приміщення №107) вилучити з бази даних осіб, яких тимчасово обмежено в праві виїзду за межі України, інформацію, внесену на підставі ухвали Солом'янського районного суду міста Києва від 09 вересня 2016 року в справі №760/15114/16-ц (провадження №6-421/16) про тимчасове обмеження громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса місця проживання: АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Метрополія" зобов'язань за рішенням Господарського суду міста Києва в справі №910/6038/15-г.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 185-187 цього Кодексу шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.А. Донець