Справа № 750/7757/17
Суддя: Литвиненко І. В.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/7757/17
Провадження № 2-а/750/1078/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2017 року м.Чернігова

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Литвиненко І. В.

за участю секретаря Юрченко І.В.,

за участю позивача, представника позивача ОСОБА_1, представника відповідачав Сіндєєвої В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення БР№484107 та БР№ 484243,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення (серії БР №484107 та серії БР № 484243) від 03.08.2017 року, винесених інспектором роти № 4 БУПП у м. Чернігові ДПП ст.. лейтенантом Вороновим О. О. та інспектором роти № 4 БУПП у м. Чернігові ДПП ст.. лейтенантом поліці Лукіним В. В.

В обґрунтування позову зазначив, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 31.4.7 «е» Правил дорожнього руху «Відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики» та вимог пункту 2.1 Ґ Правил дорожнього руху «Відсутність полісу (договір) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки 03.08.2017 року в м. Чернігові в районі будинку по вул. Кільцевій 8 ніяких дій, які б викликали зупинку його транспортного засобу не вчиняв, а тому постанови винесені безпідставно. Крім того зазначив, що справи було розглянуто за місцем зупинки транспортного засобу, а не за місцем вчинення правопорушення, тобто за місцем знаходження органу, уповноваженого розглядати справи про адміністративне правопорушення, не було складено на вимогу позивача протокол про адміністративне правопорушення, його не ознайомили з матеріалами справи, а також винесли одночасно дві постанови, позбавили права скористатись правовою допомогою.

Позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, надала диск із відео фіксацією обставин справи.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

03.08.2017 року о 09 год 35 хв. позивач керуючи автомобілем НОМЕР_1, в м. Чернігові в районі будинку № 8 вулиці Кільцевій рухався на автомобілі у якого були відсутні передній та задній бампери, а також було виявлено відсутність полісу (договір) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів

Як вбачається із відеофіксації, наданої представником відповідача, ОСОБА_3 «ВАЗ-2104», д.н.з. НОМЕР_2, в м. Чернігові в районі будинку № 8 вулиці Кільцевій рухався на автомобілі у якого були відсутні передній та задній бампери.

У зв'язку із чим інспектором роти № 4 БУПП у м. Чернігові ДПП старшим лейтенантом Вороновим О. О. 03.08.2017 було винесено постанову серії БР № 484107 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за адміністравтине правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, оскільки позивач порушив пункт 31.4.7 «е» Правил Дорожнього руху України (а.с. 41).

Пунктом 31.4.7 «е» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 № 1306 встановлено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам - відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається із відео фіксації, у автомобіля, яким керував позивач - "ВАЗ 2104", номерний знак НОМЕР_2, були відсутні, передбачені конструкцією бампери (передній та задній).

Під час перевірки документів, позивач відмовився надавати поліс (договір) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цей факт визнав позивач в судовому засіданні. Крім того, той факт, що у позивача на час зупинки був відсутній поліс (договір) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів підтверджують відомості із Централізованої бази даних МТСБУ, згідно із яким поліс був оформлений 03.08.2017 року та почав діяти з 23:59:59 год. (а.с. 39), тобто на час винесення оскаржуваної постанови, дійчого полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у позивача не було.

Пунктом 2.1 Ґ Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 № 1306 встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення)

Інспектором патрульної поліції роти № 4 БУПП в м. Чернігові Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Лукіним В. В. було винесено постанову серії БР № 484243, якою притягнуто до відповідальності позивача за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

У зв'язку із тим, що справи про адміністративні правопорушення розглядались різними посадовими особами, порушення ст.. 36 КУпАП в даному випадку не мало місце.

У висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України (далі - НКР) щодо застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтями 121, 126 КУпАП (далі - Висновок) зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

При цьому варто звернути увагу на те, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 КУпАП та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У згаданому Висновку НКР дійшла висновку: під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статями в тому числі 121, 126 КУпАП, положення статті 258 КУпАП не застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Такий висновок НКР ґрунтувався на тому, що положення ст. 258 КУпАП не розповсюджувалися на ст. ст.. 121, 126 КУпАП.

Окрім того, проаналізувавши п. 2.3 наведеного вище рішення Конституційного Суду України, суд дійшов висновку, що Конституційний Суд, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 КУпАП.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, Висновку, рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення ст.ст. 278, 279 КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням даного Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 2,3,4,5 ст. 258 КпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, диспозиція частини п'ятої викладена таким чином, що із її положень вбачається, що протоколи не складаються у разі притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, не лише зафіксованих в автоматичному режимі, навіть у разі, якщо особа оспорює допущене порушення.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Норми інструкції, узгоджуються із положеннями ч. 2 та 5 ст. 258 КУпАП

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, у тому числі, про адміністративні правопорушення передбачені ч. 1, 2, 3 ст. 122 КУпАП.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення. Згідно із ч. 1 ст. 40 Цього Закону, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже відповідачем належним чином спростовані доводи позивача та надано відеозапис, який є належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 статті 121 КУпАП, також матеріалами справи та поясненнями позивача доводиться вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Також із відеозапису вбачається, що права позивачу були оголошені, копії постанов із відривними корінцями квитанцій були видані.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, суд не приймає до уваги доводів позивача про те, що останній не порушував правил дорожнього руху, а також допущення процесуальних порушень при винесенні постанов, оскільки представником відповідача, як суб'єктом владних повноважень, доведено факт вчинення позивачем правопорушень, крім того процесуальних порушень при винесені оскаржуваних постанов не було допущено.

Керуючись статтями 2, 3, 69, 94, 158 - 163, 186 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення БР№484107 та БР№ 484243 відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя І. В. Литвиненко