Справа № 607/8720/17
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10528/17
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Затолочного В.С.,

суддів Матковської З.М., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Керод Х.І.,

представника відповідача Гаврилюк З.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби в Тернопільській області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.09.2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Управління Державної міграційної служби України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 звернулася до суду з адміністративним позовом до Заступника начальника Управління - Начальника Відділу у справах іноземців та осіб без громадянства УДМС у Тернопільській області Мулик Тетяни Іванівни про визнання протиправною та скасування постанови серії ПН МТР № 018720 від 30.06.2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою Позивача за вчинення правопорушення, передбаченого частиною. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області в ході розгляду справ було здійснено заміну відповідача на Управління Державної міграційної служби України та 26.09.2017 року ухвалено постанову про задоволення позову.

Відповідач оскаржив постанову суду першої інстанції в апеляційному порядку, просить її скасувати та винести нову постанову про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначає, що позивач на достатньому рівні володіє українською мовою. Матеріалами справи підтверджено ознайомлення позивача з оскаржуваною постановою про адміністративне правопорушення. Звертає увагу на те, що позивач добровільно сплатила наладжений на неї штраф. Зазначені в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності обставини підтверджують вчинення нею правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 203 КУпАП.

Постанову суду першої інстанції оскаржив в апеляційному порядку відповідач, просить скасувати рішення районного суду та задовольнити позов.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що при винесенні відповідачем постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності були з'ясовані та враховані всі обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність особи, яка притягується до відповідальності, зібрано достатньо доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні правопорушення.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, яка наполягала на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що громадянка Республіки Конго ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в'їхала на територію України 15.09.2010 року через КПП «Бориспіль» за паспортним документом серії НОМЕР_1 виданим 25.10.2008 року, терміном дії до 24.10.2013 року, який був продовжений до 23.04.2018 року, з метою навчання в тернопільському національному технічному університеті І. Пулюя (далі - ТНТУ).

26.09.2014 року згідно клопотання ТНТУ та заяви позивача, остання отримала взамін посвідки серії ИР 141/2012 в УДМС України в Тернопільській області посвідку на тимчасове проживання в Україні серії ТР № 086484 терміном дії до 15.02.2016 року.

11.05.2016 року на підставі клопотання ТНТУ та заяви позивач отримала посвідку на тимчасове проживання серії НОМЕР_2 терміном дії до 30.04.2017 року.

Згідно наказу ТНТУ від 01.03.2017 року № 4/25-24 «Про присвоєння освітньо-кваліфікаційних рівнів, видачу документів про освіту та відрахування студентів у зв'язку з закінченням навчання факультету по роботі з іноземними студентами» позивач відрахована з числа студентів даного навчального закладу у зв'язку з закінченням навчання.

Рішенням УДМС України в Тернопільській області від 12.04.2017 року № 69 посвідку на тимчасове проживання, якою було документовано позивача, скасовано.

30.06.2017 року посадовими особами відповідача виявлено громадянку Республіки Конго ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка після закінчення дозволеного строку перебування не виїхала за межі України.

30.06.2017 року об 11 год. 30 хв. завідувачем сектору організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення Байдацьким М.Б. в приміщенні УДМС України в Тернопільській області складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МТР № 018720 відносно позивача за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 203 КУпАП.

30.06.2017 року о 12 год. 00 хв. заступником начальника Управління - начальником відділу в справах іноземців та осіб без громадянства УДМС України в Тернопільській області Мулик Т.І. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МТР№ 018720, відповідно до якої громадянку Республіки Конго ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 203 КУпАП вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про порушення порядку притягнення позивача до відповідальності, а саме незабезпечення їй можливості скористатися послугами перекладача та адвоката.

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він суперечить матеріалам справи.

Частиною 1 статті 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

На думку колегії суддів посадовими особами відповідача було дотримання положень зазначених вище правових норм.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення, складеному відносно позивача, та в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності містяться особисті підписи ОСОБА_6 українською мовою, якими підтверджено ознайомлення позивача із текстом вказаних документів, а також з її правами.

Жодних письмових клопотань чи пояснень у протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності позивач не зазначила.

В матеріалах справи містяться документи, що підтверджують володіння позивачем українською мовою: копія диплому магістра НОМЕР_3, виданого ОСОБА_6 ТНТУ 28.02.2017 року. та копія додатку до диплома магістра, в яких зазначено, що мовою навчання була українська і позивач отримала оцінку «Добре» за іноземну мову фахового спрямування.

Тобто, цими документами спростовується висновок суду першої інстанції про те, що позивач не володіла українською мовою, а відтак, будучи громадянкою іноземної держави та не володіючи українською мовою, повинна була бути забезпечена перекладачем та адвокатом.

Також на користь такого висновку колегії суддів свідчить сам факт тривалого, на протязі майже семи років, навчання позивача на території України у вищому навчальному закладі, та показання у суді першої інстанції свідка Байдацького М.Б., який підтвердив, що при складанні протоколі про адміністративне правопорушення відносно позивача остання вільно спілкувалася українською мовою та жодних клопотань про необхідність надання послуг перекладача та адвоката не заявляла.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про незаконність притягнення позивача до адміністративної відповідальності внаслідок порушення її права на користування послугами перекладача та адвоката, не відповідає встановленим обставинам справи.

Стосовно ж обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 203 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.

Диспозиція даної правової норми передбачає адміністративну відповідальність за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в'їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон № 3773-VI).

За визначенням наведеним у п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 3773-VI іноземець - це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Пунктом 9 ч. 1 цієї ж статті встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, - це іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території Україні протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку.

Відповідно до ст. 3 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб'єктності та основних прав і свобод людини.

Іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Таким чином, позивач, незаконно перебуваючи на території України, правомірно була притягнута до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 203 КУпАП.

Посилання позивача на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові про притягнення її до адміністративної відповідальності зазначено, що вона є громадянкою Демократичної республіки Конго, в той час як насправді вона є громадянкою Республіки Конго, не спростовують факту вчинення нею правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 203 КУпАП.

Помилкове відображення в оскаржуваній постанові відповідача належності позивача до громадянства іншої держави не є підставою для скасування цієї постанови, оскільки по своїй суті вона є законною.

Відповідно до статті 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції зокрема є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, враховуючи, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а також ухвалення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову відповідно до якої в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст. ст. 163, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2017 року у справі № 607/8720/17 скасувати та прийняти нову постанову, відповідно до якої в задоволені позовних вимог ОСОБА_6 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого адміністративного суду.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді З. М. Матковська
Р. М. Шавель
Повний текст постанови виготовлено 09.11.2017