Справа № 752/20730/16-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

09 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Орлова О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 04 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач), в якому просив суд скасувати постанову серії АР № 848564 від 03.12.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 04 вересня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Апелянт, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що постановою інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції серії АР № 848564 від 03.12.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено штраф в сумі 510 грн.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що по проспекту В.Лобановського, 61 03.12.2016 о 10 год. 52 хв. ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом Acura MDX, номерний знак НОМЕР_1, здійснив рух на смузі для руху маршрутних транспортних засобів, позначену дорожнім знаком 5.11, чим порушив п. 17.1. Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11, забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Вважаючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вимоги адміністративного позову ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що він не порушував Правила дорожнього руху та зазначає, що виїзд на смугу для руху маршрутних транспортних засобів був здійснений ним за вказівкою патрульного поліцейського через необхідність об'їзду місця дорожньо-транспортної пригоди, що сталася в другій смузі руху, по якій рухався позивач. ОСОБА_2 пояснював, що на відстані 500-800 метрів від місця дорожньо-транспортної пригоди його зупинив інспектор ДПС Щербина М.С., яким на місці вчинення правопорушення було складено оскаржувану постанову.

Позивач зазначає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення не відповідає встановленим вимогам.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова винесена відповідачем без наявності достатніх доказів правопорушення, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 8.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України, від 10 жовтня 2001 р. N 1306 (далі - Правила) регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 17.1 Правил на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11, забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Позивача притягнуто до відповідальності на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП, згідно з якою порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідач вказує, що позивач продовжував рухатися смугою для руху маршрутних транспортних засобів після здійснення об'їзду дорожньо-транспортної приходи близько 500-800 від місця ДТП, проте, жодних доказів на підтвердження цього факту не надано.

Факт наявності дорожньо-транспортної пригоди по пр-ту Лобановського, 61 в м.Києві, що сталась 03.12.2016 р., підтверджується довідкою, наданою Департаментом патрульної поліції УПП у м.Києві від 23.03.2017 р., і не оспорювалась відповідачами.

Доказів того, що позивач мав можливість після об'їзду дорожньо-транспортної пригоди одразу повернутися до належної смуги руху суду не надано в ході розгляду справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачем, на якого покладено обов'язок доказування, не надано жодних доказів вчинення позивачем правопорушення, факт порушення позивачем вимог п. 17.1 Правил є непідтвердженим, а тому притягнення його до адміністративної відповідальності не може вважатися законним, внаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Стосовно посилання позивача на порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення було проведено на місці його вчинення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 2, 3 ст. 122, ст. 126 КУпАП, розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Таким чином, право на винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції, на місці вчинення правопорушення передбачене ст. 258 КУпАП.

У зв'язку з цим доводи позивача в цій частині є помилковими.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Таким чином, позивач не позбавлений можливості заявляти клопотання про перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення на інший час.

Отже, відповідачем було розглянуто справу при притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності з дотриманням процедури, що передбачена законодавством, проте, оскільки відсутні докази вчинення правопорушення, оскаржувана постанова про підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої та не дають підстав вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального та права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 167, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 04 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді О.О. Беспалов
О.А. Губська

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 09.11.2017