Справа № 804/5243/17
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2017 р. Справа № 804/5243/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивачів представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
16 серпня 2017 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулись ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (далі позивачі) з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області(далі відповідач) з вимогами про визнання протиправними та скасування:
- податкового повідомлення-рішення №9694-1302 від 30.06.2017 р. Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про нарахування ОСОБА_5 земельного податкув сумі 2 973,96 грн.;
- податкового повідомлення-рішення №9695-1302 від 30.06.2017 р. Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про нарахування ОСОБА_6 земельного податку в сумі 2 973,96 грн.
Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. Позивачі є співвласниками (по 1/2 частці) нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: вул. ОСОБА_7 (вул. Героїв Громадянської війни), будинок 17 прим.№37, загальною площею 49,7кв.м. Згідно з рішенням Дніпропетровської міської ради №4/65 від 15.07.2015 р. із змінами, затверджено та введено в дію з 01.01.2016 р. нормативну грошову оцінку земель м. Дніпропетровська базовою вартістю за 1кв.м. 306,35грн. Проте, відповідачем необґрунтовано розраховано земельний податок, виходячи з нормативної грошової оцінки у розмірі 3989,22грн. До того ж, земельний податок за земельну ділянку, на якій розташований будинок, нараховується пропорційно тій частині площі будівлі, що перебуває в користуванні такої фізичної особи. Проте, відповідачем не враховано, що будівля є багатоповерховою, земельний податок на земельну ділянку під таким будинком повинен бути розділений між всіма власниками житлових та нежитлових приміщень у такому будинку. Враховуючи зазначене, податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 30.06.2017 р. №9694-1302 та №9695-1302 суперечать вимогам чинного законодавства та підлягають скасуванню.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. В обґрунтування своєї позиції спиралась на письмові заперечення на адміністративний позов та зазначила наступне. Власники нежитлового приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачують до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що чітко визначено у п. 287.8 ст.287 Податкового кодексу України. Щодо ставки базової вартості 1 кв.м. землі у місті Дніпрі, відповідач зазначив, що при розрахунку податкового зобовязання використовувався лист від геокадастру щодо нормативної грошової оцінки вказаної земельної ділянки, яка до того ж підлягає щорічній індексації у відповідності до п. 271.1.1 п.271.1 ст. 271 Податкового кодексу України.Таким чином, підстави для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відсутні.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачів, представника відповідача, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_6, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, є власником 1/2 частини нежитлового приміщення (магазин продовольчих товарів) приміщення №37 поз. 1-5, 1, загальною площею 49.7кв.м., і ганок літ.а. на першому поверсі житлового будинку літ.А-9, за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ. Вул. Героїв Громадянської війни, будинок 17, приміщення 37 (а.с.15).
30 червня 2017 року відповідачем проведено нарахування земельного податку з фізичних осіб за звітний період 2017 рік та прийнято:
- податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 30.06.2017 р. №9695-1302 про визначення ОСОБА_6 суми податкового зобовязання за платежем «земельний податок з фізичних осіб 18010700» на суму 2973,96грн. (а.с.9);
- податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 30.06.2017 р. №9694-1302 про визначення ОСОБА_5 суми податкового зобовязання за платежем «земельний податок з фізичних осіб 18010700» на суму 2973,96грн. (а.с.11).
Згідно з розрахунками до податкових повідомлень-рішень від 30.06.2017 р. №9695-1302 та №9694-1302, податкове зобовязання із земельного податку з фізичних осіб у розмірі 2973,96грн. (щодо кожного) вирахований із розрахунку:
- площі - 24,85кв.м.;
- нормативної грошової оцінки 1кв.м. - 3989,22грн.;
- розміру плати за землю за рішенням міської ради від 13.07.2016 р. №7/11 3% (а.с.10,12).
Не погодившись з розміром земельного податку, визначеного у податкових повідомленнях-рішеннях від 30.06.2017 р. №9695-1302 та №9694-1302, позивачі звернулись до суду з даним позовом.
Згідно статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним.
Нормами ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що дані державного земельного кадастру - сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону (пп. 14.1.42. п. 14.1 цієї статті);
- "земельний податок" - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XIII цього Кодексу) (пп. 14.1.72. п. 14.1 цієї статті);
- "землекористувачі" - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (пп. 14.1.73. п. 14.1 цієї статті).
Статтею 270 Податкового кодексу України передбачено, що об'єктом оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (стаття 287 Податкового кодексу України).
Згідно п. 286.1 ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Статтею 289 цього Кодексу встановлено, що для визначення розміру податку використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.
Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік (п. 285.1 ст. 285 зазначеного Кодексу).
Пунктом 286.5 вказаної статті ПК України визначено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.
Пунктом 287.5 ст. 287 цього Кодексу передбачено, що податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Положеннями пункту 287.6 статті 287 Податкового кодексу України визначено, що при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
У відповідності до п. 286.6 ст. 286 ПК України за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб:
1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;
2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності;
3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.
За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.
В той же час, відповідно до п.287.8. ст. 287 Податкового кодексу України власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Частиною першою та другою статті 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Статтею 377 Цивільного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Згідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, якімістятьінформаціющодо предмету доказування. Суд не бере до розглядудокази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Згідно до ч. 3 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їхсукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Виходячи з аналізу наведених норм права та у відповідності до п. 287.8 статті 287 Податкового кодексу України платниками земельного податку з фізичних осіб є, окрім інших, власники нежилих приміщень (його частини) у багатоквартирному жилому будинку, які сплачують до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, про що також відсутній спір у даній справі, позивачі є співвласниками (у рівних частках) нежитлового приміщення (магазин продовольчих товарів) приміщення №37 поз. 1-5, 1, загальною площею 49.7кв.м., і ганок літ.а. на першому поверсі житлового девятиповерхового будинку літ.А-9, за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Громадянської війни, будинок 17 (а.с.14-17).
Отже, позивачі є платниками земельного податку з фізичних осіб в розумінні п. 287.8 статті 287 Податкового кодексу України
Посилання позивачів на положення п. 286.6 ст. 286 Податкового кодексу України в якості невірності вирахування контролюючим органом розміру земельного податку на звітний податковий період 2017 р. не враховується судом, оскільки положення цього пункту розповсюджується на власників будівлі (будівель), що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, в той час як положення п. 287.8 статті 287 Податкового кодексу України конкретизує платників - власниківнежилих приміщень (його частини) у багатоквартирному жилому будинку.
За правилами, визначеними у статті 285 Податкового кодексу України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
Згідно з листом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 12.01.2017 р. №6-28-0.22-442/2-17коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель несільськогосподарського призначення становить 1,06.
З огляду на наведене, податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровської області від 30.06.2017 р. №9695-1302 та №9694-1302 відповідають вимогам п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_6 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 2, 8, 10, 11, 69, 71, 86, 158-163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.06.2017 р. №9695-1302 та №9694-1302 - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 02 жовтня 2017 року

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 02.10.2017 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_1 ОСОБА_8