Справа № 539/1444/17
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 р. Справа № 539/1444/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29.06.2017р. по справі № 539/1444/17

за позовом ОСОБА_1

до Лубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання протиправними дій, зобов'язання здійснити нарахування та виплату пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправними дій, зобов'язання здійснити нарахування та виплату пенсії.

У позові вказав, що з 01.09.2015 року по 14.09.2016 року працював на посаді голови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області. З 01.09.2015 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», однак виплата пенсії не проводилася. Листом № 74/В-2 від 15.05.2017 року відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав для виплати такої пенсії з огляду на положення абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка забороняє виплату пенсію працюючому судді.

Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач звернувся до адміністративного суду.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29.06.2017 р. позов ОСОБА_1 до Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправними дій, зобов'язання здійснити нарахування та виплату пенсії задоволено. Визнано протиправним дії Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті пенсії за віком за період з 01.09.2015 року по 14.09.2016 року. Зобов'язано Лубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії за віком за період з 01.09.2015 року по 14.09.2016 року.

Справу було розглянуто в порядку скороченого провадження згідно ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Лубенським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області подано апеляційну скаргу в якій зазначають, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою і незаконною, винесену з порушенням норм матеріального права, а тому такою, що підлягає скасуванню. Вказують, що з 01.09.2015 року позивачу, відповідно до поданої ним заяви, було призначено пенсію за віком відповідно до загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". На момент звернення за призначенням пенсії за віком позивач працював на посаді судді Лубенського міськрайонного суду. Законом України від 02.03.2015 № 213-УІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" внесено зміни до частини першої статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", якими передбачено, що тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України "Про статус народного депутата", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачується. Вказують, що зазначені обмеження у виплаті пенсії були продовжені і на період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів" від 24.12.2015 № 911-УІІІ. Відповідно до вимог чинного законодавства позивачу у період роботи на посаді судді з 01.09.2015 року по 14.09.2016 року виплата пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", не проводилась. Вказують, що після звільнення з посади, з 15.09.2016 року, виплату пенсії було відновлено. На підставі викладеного просять скасувати постанову Лубенського міськрайойного суду від 29.06.2017та прийняти нову постанову, відмовивши позивачу в задоволенні позову.

Від Лубенського об'єднаного управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області до суду надійшло письмове клопотання про долучення до матеріалів справи копії матеріалів справи ОСОБА_1 також просять розгляд справи провести за відсутності представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач з 01.09.2015 року по 14.09.2016 року працював на посаді голови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області.

З 01.09.2015 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», однак виплата пенсії не проводилася.

Позивач звернувся до УПФУ із заявою про нарахування та виплату пенсії за віком за період з 01.09.2015 року по 15.09.2016 року.

Листом № 74/В-2 від 15.05.2017 року відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав для виплати такої пенсії.

Зазначений лист мотивований тим, що позивач з 01.09.2015 року по 15.09.2016 року працював на посаді голови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області. З 01 квітня 2015 року відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону України № 213-VIII від 02 березня 2015 року) у період роботи осіб на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання в порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не виплачуються.

Позивач, не погодившись з такими діями відповідача, звернувся до суду з даним позовом про визнання їх неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» не скасовано, його положення (на час/період виникнення спірних правовідносин) не визнано неконституційними, а до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Таким чином, з 01 червня 2015 року особи, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, згідно з Законом України «Про судоустрій і статус суддів», втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії за віком, призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів не погоджуючись з висновком суду першої інстанції про задоволення позову позивача в повному обсязі, виходить з наступного.

Колегія суддів здійснюючи апеляційний перегляд справи вважає, що під час вирішення спору суд першої інстанції припустився порушень норм процесуального та матеріального права, а тому постанова суду підлягає частковому скасуванню.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

З 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 02.03.2015р., пп.2 п.12 розділу І якого внесені зміни в ст.47 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно яких:

Тимчасово, у період з 01.04.2015р. по 31.12.2015р.: у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту І ст. 10 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються та у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті ( крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту І ст. 10 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Згідно пункту 2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VІІІ від 02.03.2015р. порядок виплати пенсії ( щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановленим цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Пунктом 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VІІІ від 02.03.2015року зазначено у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб,яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника -консультанта народного депутата України.

Таким чином, дана правова норма чітко визначає подію, з ненастанням якої припиняють свою дію норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (Щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу» та інших спеціальних законів, зазначених вище.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997р. № 4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

У зв'язку із тим, що у зазначений у пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 02.03.2015р.. строк, тобто до 01.06.2015р., закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, прийнятий не був, то із вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) за цим Законом суддям не призначаються, і відповідно позивач, який є суддею, перестав бути особою, яка має право на призначення пенсії у порядку, передбаченому спеціальним законом, і відповідно перестав бути особою, передбаченою у статті 47 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка була підставою для зупинення виплати пенсії з 01.04.2015р.

Таким чином, з 01 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, вже не давало йому права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України « Про судоустрій і статус суддів», тому позивач з 01.06.2015р. перестав бути особою, якій у відповідності до ст. 47 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.04.2015р. було призупинено виплату пенсії, то відпали і підстави для застосування даної норми закону, а відповідно виплата пенсії позивачу з даної дати повинна бути поновлена до виплати.

Тому , у даному випадку право позивача порушено за період з 01.09. 2015 року по 31 грудня 2015 року

Щодо задоволення позовних вимог в частині зобов'язання Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області відновити з 01.01.2016 року по 14.09.2016р. виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», колегія суддів зазначає наступне.

01.01.2016р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VІІІ від 24.12.2015, яким було знову запроваджено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам у період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016р.

Відповідно до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції з 01.01.2016р.) тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", Законом України «Про прокуратуру», Законом України «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Таким чином, стаття 47 Закону у вказаній редакції передбачає таку підставу для припинення виплати пенсії як робота на посадах, які дають право на призначення пенсії, зокрема, передбаченої ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».

З 01.01.2016р. сам факт роботи на посадах та на умовах, які передбачені, зокрема, ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» є підставою для припинення виплати пенсій, призначених у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-УШ, внесенно зміни до статті ст.47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" тимчасово, по 31 грудня 2017 року особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-УІІІ "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Таким чином, законодавець з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року тимчасово обмежив виплату пенсії особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно до змін до ст.47 ч.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" підставою для тимчасової невиплати пенсії є період роботи на посадах та на умовах передбачених серед іншого Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином, враховуючи, що позивач працює на посаді та на умовах, передбачених Законом України "Про судоустрій і статус суддів", він є посадовою особою (спеціальним суб'єктом) на яку безпосередньо розповсюджується дія Закону України «Про судоустрій і статус суддів"» , тому зупинення виплати пенсії за віком є правомірним.

Колегія суддів зазначає, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-УІІІ, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 та окремі положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» неконституційними не визнані, тобто є чинними та підлягають застосуванню.

Зазначене спростовує правову позицію позивача та суду першої інстанції щодо права отримання пенсії в період з 01.01.2016р. по 14.09.2016р.

Суд першої інстанції розглядаючи по суті позовні вимоги не звернув уваги на зазначені вище положення , та дійшов хибного висновку стосовно задоволення позову за цей період.

Не надання неналежної правової оцінки встановленим фактичним обставинам справи, привело суд першої інстанції до неправильного вирішення справи та помилкового висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Щодо посилань позивача в позовній заяві на рішення конституційного суду України від 08.06.2016р. колегія суддів зазначає наступне. Даним рішенням визнано неконституційними положення абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речення абзацу шостого частини п'ятої ст. 141 Закону України " Про судоустрій та статус суддів" від 07.07.2010 р. у редакціях Закону України " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення " та положення пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VІІІ від 02.03.2015року.

Колегія суддів зазначає, що даним рішенням було вирішено питання щодо грошового утримання і це не впливає на прийнятті рішення відносно виплати позивачу пенсії за період з 01.09.2015р. по 14.09.2016р.

Колегія суддів зазначає, що ані цим рішенням не будь яким іншим рішенням не вносилися зміни в ст. ч. 1 ст.47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" які б встановлювали особливості встановлення пенсії за віком яку отримує позивач.

Щодо строку звернення до суду за захистом порушеного вправа, колегія суддів зазначає наступне.

В адміністративному позові та в апеляційній скарзі позивач зазначає, що згідно ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно наданої Лубенським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області, на запит Харківського апеляційного адміністративного суду відповіді позивачу пенсія за період з 01.09.2015 р. по 14.09.2016 р. нарахована згідно протоколу 2499 від 02.10.2015 р. в розмірі 8080,93 грн. Згідно розпорядження № 165233 від 03.11.2015 р. розмір пенсії перераховано з урахуванням заробітної плати за серпень 2015 року. Тобто, розмір пенсії з 01.09.2015 р. становить 8112,51 грн.

При цьому колегія суддів зазначає, що ні апеляційна скарга ні заперечення на позов, подані відповідачем по справі, не містять жодних заперечення щодо доводів позивача в позовній заяві стосовно застосування при вирішенні даного спору ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Ні апеляційна скарга ні заперечення на позов не містять жодного доводу щодо застосування строків звернення до суду.

Тому колегія суддів вважає, що з урахуванням ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" судом першої інстанції правомірно задоволено позовну заяву позивача в період з 01.09.2015 р. по 31.12.2015 р.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В той же час, згідно з частиною 2 статті 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів, з урахуванням приписів ст.202 КАС України дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду першої інстанції із прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29.06.2017р. по справі № 539/1444/17 скасувати в частині визнання протиправними дії Лубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови у відновленні ОСОБА_1 виплати раніше призначеної пенсії з 01.01.2016 року по 14.09.2016 року та зобов'язання Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 14.09. 2016 року.

В цій частині прийняти нову постанову якою в задоволенні позову відмовити.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та згідно ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Подобайло З.Г. Тацій Л.В.
Повний текст постанови виготовлений 13.11.2017 р.