Справа № 308/7472/17
Суддя: Ганько І. І.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/7472/17
Провадження № 2-а/304/34/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, -

В С Т А Н О В И В :

позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови здійснити йому перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % від заробітку з врахуванням до стажу судді роботу в органах прокуратури з 01 листопада 1983 року по 29 липня 1996 року (12 років 8 місяців і 28 днів), половину строку навчання у вищому навчальному закладі Одеському державному університеті імені ОСОБА_2 з 01 вересня 1977 року по 01 липня 1982 року (2 роки 5 місяців) та календарний період проходження строкової військової служби з 09 травня 1973 року по 08 травня 1975 року (2 роки), зобовязати останнього зарахувати вказані періоди роботи до стажу, який дає право на призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці, нарахувати і виплачувати таке, починаючи з 01 жовтня 2016 року, у розмірі 90% заробітної плати на відповідній посаді судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області без обмеження граничного розміру, а також нарахувати і виплатити недоплачену суму щомісячного довічного грошового утримання судді з урахуванням проведених виплат з 01 жовтня 2016 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що постановою Верховної Ради України № 1600-VIII від 22 вересня 2016 року «Про звільнення суддів» у зв'язку з поданням ним заяви про відставку відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України його звільнено з посади судді, а наказом голови Ужгородського міськрайонного суду № 163/02-06 від 30 вересня 2016 року виведено із штату цього ж суду. У листопаді 2016 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді, таке згідно повідомлення на засоби мобільного звязку від 04 листопада 2016 року йому було призначено з 01 жовтня 2016 року в розмірі 90 % від заробітку на посаді судді, а саме у сумі 23 490 грн., та перераховано на рахунок в АТ «Комінвестбанк». Однак, у грудні 2016 року в односторонньому порядку вказане утримання відповідачем було зменшене до 80 % заробітку та мотивоване арифметичною помилкою в розрахунку. За таких обставин, 25 квітня 2017 року він звернувся до Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області із заявою, в якій просив розяснити чи враховано при обчисленні стажу періоди роботи в органах прокуратури, половину строку стаціонарного навчання у ВНЗ та службу в армії, як такі, що дають йому право на призначення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % заробітку судді, виходячи із сукупного стажу 37 років 1 місяць і 2 дні. 11 травня 2017 року відповідач відмовив йому у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, так як воно призначене згідно норм чинного законодавства, без врахування стажу роботи в органах прокуратури, навчання у ВНЗ та служби в армії, оскільки розмір грошового утримання залежить виключно від стажу роботи на посаді судді. Разом з цим, враховуючи ч. 3 ст. 138, п. 11 розділу XIII. Перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 року (в редакції, чинній на момент виникнення у нього згідно рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08 червня 2016 року права на призначення довічного грошового утримання) (далі Закон № 2453-VI), абз. 4 п. 34 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02 червня 2016 року (далі Закон № 1402-VIII), а також те, що на день його призначення (обрання) у жовтні 1996 року діяв Закон України «Про статус суддів» № 2862-XII від 15 грудня 1992 року (далі Закон № 2862-XII), вказані дії відповідача є неправомірними і такими, що порушують його конституційне право на належне матеріальне забезпечення судді, що припинив свої повноваження та набув статусу судді у відставці, тому просить позов задовольнити.

У судове засідання позивач не з'явився, однак у поданій заяві просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання також не зявилася, однак подала письмові заперечення, у яких просила розглянути справу без її участі та не визнала позовні вимоги, оскільки ч. 1 ст. 120 та ст. 135 Закону № 2453-VI в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» № 192-VIII від 12 лютого 2015 року (чинного на момент написання позивачем заяви про відставку) не передбачають зарахування періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання на денній формі та часу роботи на прокурорських посадах до стажу роботи на посаді судді, натомість відносяться виключно до стажу, який дає право на відставку. Крім цього, зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» № 865 від 03 вересня 2005 року, на абз. 2 п. 3-1 якої посилається позивач (та яка до того ж втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 1097 від 01 грудня 2010 року), стосується визначення оплати праці та щомісячного грошового утримання судді, а не визначення стажу роботи судді, що дає право на відставку (регламентувалося виключно ст. 4 Закону № 2862-XII). Таким чином, оскільки стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді становить 19 років 11 місяців 3 дні, тому вони правомірно здійснили нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80 % загального проценту розрахунку утримання від заробітку.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 122 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1 згідно наказу в.о. голови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області № 163/02-06 від 30 вересня 2016 року на підставі постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» № 1600-VIII від 22 вересня 2016 року у звязку з поданням заяви про відставку відрахований зі штату цього суду днем 30 вересня 2016 року (а. с. 11).

Також встановлено, що на підставі розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи позивача станом на 30 вересня 2016 року становить 37 років 1 місяць 2 дні і складається з служби в збройних силах СРСР (з 09 травня 1973 року по 08 травня 1975 року 2 роки), половини строку навчання в Одеському державному університеті імені ОСОБА_2 (з 01 вересня 1977 року по 01 липня 1982 року 2 роки 5 місяців 1 день) та перебування на наступних посадах: помічника прокурора Хотинського району Чернівецької області (з 01 листопада 1983 року по 09 листопада 1985 року 2 роки 9 днів), слідчого прокуратури Хотинського району Чернівецької області (з 10 листопада 1985 року по 29 квітня 1986 року 5 місяців 20 днів), старшого помічника Чопського транспортного прокурора Львівської транспортної прокуратури (з 30 квітня 1986 року по 29 червня 1986 року 2 місяці), заступника Чопського транспортного прокурора Львівської транспортної прокуратури (з 30 червня 1986 року по 14 жовтня 1987 року 1 рік 3 місяці 15 днів), Чопського транспортного прокурора Львівської транспортної прокуратури (15 жовтня 1987 року по 16 червня 1993 року 5 років 8 місяців 2 дні), Чопського транспортного прокурора Західно-Української транспортної прокуратури (з 17 червня 1993 року по 29 липня 1996 року 3 роки 1 місяць 13 днів), судді Ужгородського районного суду Закарпатської області (з 29 жовтня 1996 року по 26 березня 2004 року 7 років 4 місяці 27 днів), судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (з 27 березня 2004 року по 15 квітня 2014 року 10 років 20 днів), судді, заступника голови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (з 14 квітня 2014 року по 29 березня 2015 року 11 місяців 14 днів) та судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (з 30 березня 2015 року по 30 вересня 2016 року 1 рік 6 місяців 1 день) (а. с. 10).

Згідно довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Закарпатській області вих.№ 1198 від 03 жовтня 2016 року заробітна плата ОСОБА_1, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, станом на 30 вересня 2016 року склала 26 100 грн. (а. с. 9).

З 01 жовтня 2016 року позивачу на підставі поданих ним документів призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80 % від суми заробітної плати в порядку, визначеному Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Не погодившись з розміром призначеного щомісячного довічного грошового утримання, 25 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про проведення його перерахунку із врахуванням стажу роботи в органах прокуратури, половини строку стаціонарного навчання у вищому навчальному закладі та служби в армії. Однак така Ужгородським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Закарпатської області залишена без задоволення з посиланням на те, що позивач працював на посаді судді тільки 19 років 11 місяців і 3 дні, що з врахуванням ст. 137 та прикінцевих положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» дає йому право на нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80% (а. с. 6, 7).

Так, згідно ст. 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Разом з цим, відповідно до п. 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Аналогічні норми щодо зарахування роботи на інших посадах до стажу роботи на посаді судді та розміру щомісячного довічного грошового утримання містяться і в Законі № 2453-VI.

Згідно п. 11 Розділу ХІІІ цього Закону - Перехідні положення судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Абзацом 2 частини 4 статті 43 Закону 2862-XII (в редакції, яка діяла на день набрання чинності Законом № 2453-VI) було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

За визначенням статті 56 Закону України від 5 жовтня 1991 року № 1789-XII «Про прокуратуру» (в редакції, чинній станом на день набрання чинності Законом № 2453-VI) під поняттям «прокурор» у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 46-1, частині першій статті 47, статтях 48, 49, 50, 50-1, частині п'ятій статті 52 і статті 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

У відповідності до пункту 3.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» № 865 від 3 вересня 2005 року до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім цього, згідно ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до абз. 4 п. 34 Розділу ХІІ. Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таким чином, оскільки вищезазначеними нормами закріплено зарахування роботи в органах прокуратури, половини строку стаціонарного навчання у вищому навчальному закладі та служби в армії до стажу роботи, який дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, внаслідок чого розмір такого стажу ОСОБА_1 становить 37 років 1 місяць 2 дні, що дає йому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % заробітної плати, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Вказаний висновок суду узгоджується з позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 06 липня 2016 року у справі № П/800/426/14, яка відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 2, 3, 9, 17, 18, 41, 71, 72, 86, 122 ч. 4, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

позов ОСОБА_1 до Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % від заробітку з врахуванням до стажу роботи судді роботу в органах прокуратури, половини строку навчання у вищому навчальному закладі та календарного періоду проходження строкової військової служби.

Зобовязати Ужгородське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, роботу в органах прокуратури з 01 листопада 1983 року по 29 липня 1996 року (12 років 8 місяців 28 днів), половину строку денної форми навчання у вищому навчальному закладі Одеський державний університет імені ОСОБА_2 з 01 вересня 1977 року по 01 липня 1982 року (2 роки 5 місяців) та календарний період проходження строкової військової служби з 09 травня 1973 року по 08 травня 1975 року (2 роки).

Зобовязати Ужгородське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 відсотків заробітної плати на відповідній посаді судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області без обмеження його граничного розміру та здійснити перерахунок недоплаченої суми щомісячного довічного грошового утримання з урахування проведених виплат, починаючи з 01 жовтня 2016 року.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий:ОСОБА_3