Справа № 372/540/17
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 372/540/17 Головуючий у 1-й інстанції: Малишенко Т.О. Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

06 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

при секретарі: Тищенко Н.В.

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 41 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області на постанову Обухівського районного суду Київської області від 15.05.2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, третя особа: Обухівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 15.05.2017 позов ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити дії задоволено, визнано протиправною відмову ГУ МВС України в Київській області в особі голови ліквідаційної комісії у проведенні позивачу перерахунку та видачі довідки про заробітну плату за період виконання службових обов'язків в зоні відчуження з 13.05.1986 по 14.05.1986 в селі Копачі Чорнобильського району Київської області, з 16.05.1986 по 18.05.1986 в селі Лелів Чорнобильського району Київської області, з 19.05.1986 по 20.05.1986 в місті Чорнобиль Київської області на підставі заяви від 22.12.2016; зобов'язано ГУ МВС України в Київській області в особі голови ліквідаційної комісії провести перерахунок та видати позивачу довідку про заробітну плату за період виконання службових обов'язків в зоні відчуження з 13.05.1986 по 14.05.1986 в селі Копачі Чорнобильського району Київської області, з 16.05.1986 по 18.05.1986 в селі Лелів Чорнобильського району Київської області, з 19.05.1986 по 20.05.1986 в місті Чорнобиль Київської області на підставі його заяви від 22.12.2016 із врахуванням: посадового окладу підвищеного на 25% в подвійному розмірі та окладу за спеціальне звання в подвійному розмірі з урахуванням ІІ зони небезпеки в кратних розмірах (кратність ІV); роботи у вихідний день неділю 18.05.1986 з оплатою у подвійному розмірі підвищеного на 25% з урахуванням кратності ІV; підвищення посадового окладу на 25 відсотків за роботу в районі з підвищеною радіоактивністю; добових в розмірі 3 крб. 50 коп. в день; грошової компенсації замість продовольчого пайка в розмірі 20 крб. в місяць.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Особи, які беруть участь в справі в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що розмір грошового забезпечення здійснений без врахування роботи у вихідні дні, підвищення до посадового окладу, грошової компенсації та добових, що згідно норм чинного на той час законодавства має бути включено до його розрахунку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач є пенсіонером і перебуває на обліку в Обухівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області та отримує пенсію як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, також є інвалідом ІІ групи із захворюванням, пов'язаним з наслідками Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (категорія 1) виданого 11.06.1997 та посвідченням серії НОМЕР_2.

Позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження з 13.05.1986 по 14.05.1986 в с. Копачі Чорнобильського району; з 16.05.1986 по 18.05.1986 в с. Лелів Чорнобильського району та з 19.05.1986 по 20.05.1986 м. Чорнобиль, що підтверджується маршрутним листом № 15/К-157 від 20.01.2012 та довідкою ГУ МВС України в Київській області № 65 від 03.10.2016.

22.12.2016 позивач звернувся до начальника Обухівського ВП ГУ НП в Київській області з письмовою заявою з проханням провести перерахунок заробітної плати за період виконання службових обов'язків в зоні відчуження, відповідно до маршрутного листа та видати йому довідку про заробітну плату з урахуванням роботи у вихідний день неділю 18.05.1986 з оплатою у подвійному розмірі з урахуванням кратності; підвищення посадового окладу на 25 відсотків за роботу в районі з підвищеною радіоактивністю; добових в розмірі 3 крб. 50 коп.

Листом № 29/К-1 від 03.02.2017 відповідач відмовив позивачу у проведенні перерахунку заробітної плати, оскільки відповідно до листа Міністерства соціальної політики України № 652/20/112-15 від 04.06.2015 на осіб рядового та начальницького складу не поширювалися норми КЗпП Української РСР щодо режиму робочого часу, додаткової оплати за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні, надурочні та нічні години.

Згідно з листом Міністерства праці та соціальної політики України № 03-3/1652-018-2 від 13.04.2001 «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» вказано, що листом Держкомпраці УРСР № 10-769 від 13.06.1989 Рада Міністрів СРСР зняла гриф «секретно» з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378, розпоряджень від 3 вересня 1986 року № 1767-рс і від 11 грудня 1986 р. № 2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 8 травня 1986 року №168-5, від 10 червня 1986 р. №207-7, розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 року №530-рс, від 16 грудня 1986 року №694-рс, від 6 січня 1988 р. №12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: №4с від 9 травня 1986 року, №58с від 11 червня 1986 року, №132с від 16 вересня 1986 року, №179с від 25 грудня 1986 року, №8с від 22 січня 1988 року. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Постанова Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища» від 05 жовтня 1986 року № 665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195) провадилась у III, II, І зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Постановою Ради Міністрів СРСР і Всесоюзної центральної ради Профспілок від 05 червня 1986 року № 665-195 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, занятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забруднення навколишнього середовища» (п.5) (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради в червня 1986 року № 207-7) було дозволено підприємствам залучати працівників на роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження і запобігання забрудненню навколишнього середовища, у вихідні і святкові дні з оплатою у подвійному розмірі.

Оплата роботи у зоні відчуження у святкові дні (частина друга статті 73) та у вихідні провадилась за правилами статті 107 КЗпП Української PCP за фактично відпрацьовані у святковий чи вихідний день години, із застосуванням показників кратності зокрема, відрядникам - за подвійними відрядними розцінками.

Відповідно до статей 67, 68 КЗпП Української PCP загальним вихідним днем є неділя.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач у період з 13.05.1986 по 14.05.1986 в с. Копачі Чорнобильського району, з 16.05.1986 по 18.05.1986 в с. Лелів Чорнобильського району та з 19.05.1986 по 20.05.1986 м. Чорнобиль брав участь у заходах ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. При цьому 17.05.1986 та 18.05.1986 були вихідними днями.

У відповідності до пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради ( Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07 травня 1986 року, пунктів 1,4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05 червня 1986 року, пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року, оплата за роботу у зонах небезпеки провадитися з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці (посадовий оклад + оклад за спеціальне звання), підвищеної у два рази (наказ МВС СРСР № 0130 від 11 травня 1986 року та № 0189 від 30 червня 1986 року, вказівка МВС СРСР № 35з від 30 травня 1986 року).

Відповідно до п.п. 1 п.1 Постанови № 207-7 від 10.06.1986 Ради Міністрів УРСР і Української Республіканської Ради профспілок «Распространили на работников предприятий, организаций и учреждений, независимо от ведомственной подчиненности (включая лиц, временно переведенных и командированных), а также на военнослужащих и военных строителей, занятых на указанных работах, действие пунктов 1 (на период проведения этих работ) и 10 постановления ЦК КПСС, Президиума Верховного Совета СССР, Совета Министров СССР и ВДСПС от 7 мая 1986 г. N 524- 156( у0524400-86 ) (подпункты 1 и 10 пункта 1 постановления Совета Министров УССР от 8 мая 1986 г. №168-5 ( 168с-86-п ) Предоставили право руководителям министерств и ведомств и их заместителям производить оплату труда работников, занятых на работах по ликвидации последствий аварии в соответствующих зонах опасности, в размерах, предусмотренных распоряжением Совета Министров СССР от 17 мая 1986 г. N 964 ( У0964400-86 ).» «Установили, что оплата труда работников, занятых на работах в третьей, второй и первой зонах опасности, производится соответственно в четырех-, трех- и двукратном размерах, сверх среднемесячной заработной платы, исходя из тарифной ставки (оклада), установленной по основному месту работы».

Відповідно до абзацу другого пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 р. N 524-156 ( у0524400-86) та на підставі розпорядження Ради Міністрів СРСР від 3 вересня 1986 р. N 1767 (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 р. N 530-рс ( 530-86-р) тарифні ставки і посадові оклади працівників, які виконували роботи в районах і на роботах з підвищеною радіоактивністю, підвищувались до 15 %.

Постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС № 153/10-43 від 07.10.1986 встановлено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення й винагороди нараховувати відповідно до діючих положень на збільшені, згідно з п. 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 524-156 від 07.05.1986, тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади.

Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 665-195 від 05.06.1986 (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7) дозволено підприємствам залучати працівників на роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, у вихідні і святкові дні з оплатою у подвійному розмірі.

Згідно п. 1 наказу МВС СРСР № 0149 від 26.05.1986 особам, які зайняті роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС проводить оплату праці в III зоні небезпеки в п'ятикратному розмірі, в II зоні - в чотирикратному розмірі, в І зоні - в трьохкратному розмірі. В такому ж порядку і розмірах виплачувати грошове забезпечення особам начальницького і рядового складу зайнятих на указаних роботах в І - ІІІ зонах небезпеки, виходячи з посадового окладу, а особам офіцерського і начальницького складу також за спеціальними званнями, (п. 1 наказу МВС СРСР № 0149 від 26.05.1986 р.)

Відповідно до розпорядження Ради Міністрів СРСР № 964-рс від 17.05.1986 дозволено керівникам міністерств і відомств, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС проводити оплату праці в III зоні небезпеки , в п'ятикратному розмірі порівняно з встановленими діючими законодавством нормами, в II зоні в чотирьохкратному розмірі і в І зоні - в трьохкратному розмірі.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР № 1031-рс від 23.05.1986 розповсюджено на осіб начальницького і рядового складу ОВС, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС проводити оплату праці передбаченим розпорядженням Ради Міністрів СРСР № 964-рс від 17.05.1986. При цьому грошове забезпечення в підвищених розмірах виплачувати виходячи з посадових окладів, а особам офіцерського і начальницького складу з окладів за спеціальне звання.

Таким чином, доводи апелянта про те, що на осіб начальницького і рядового складу ОВС, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не розповсюджується норми закону, що передбачають нарахування грошового забезпечення в підвищеному розмірі є необґрунтованими.

Відповідно до листа Мінпраці, Мінчорнобиля та Мінфіну України № 09-3751/1032/Зк/13-412/308 від 29.10.1992 в разі, якщо робота в зоні відчуження оплачена невірно, без врахування урядових рішень, то повинен бути здійснений перерахунок заробітної плати згідно законодавства. При цьому, визначена таким чином заробітна плата не індексується, не виплачується, а тільки враховується при нарахуванні пенсії.

Згідно листа Мінсоцполітики України № 224/8.13 від 09.06.1995 передбачено, що підприємства і організації в разі неправильної оплати праці в зоні відчуження повинні зробити перерахунок заробітної плати особам, які в 1986-1987 роках брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Так, м. Прип'ять, Янів, м. Чорнобиль. с.с. Копачі та Луб'янка відповідно до рішення урядової комісії від 07.08.1986 Же 87 відносилось до III зони небезпеки, тобто є районом з підвищеною небезпекою. Відповідно до абзацу другого пункту 1 постанови ЦК КПРС Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВПРПС від 7 травня 1986 року №524-156 ( у0524400-86) та на підставі розпорядження Ради Міністрів СРСР від 3 вересня 1986 р. №1767 (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 р. № 530-рс ( 530-86-р) тарифні ставки і посадові оклади працівників, які виконували роботи в районах і на роботах з підвищеною радіоактивністю, підвищувались до 25%.

Відповідно до пункту 2 Наказу МВС СРСР № 0189 від 30.06.1986, роз'яснення Держкомпраці УРСР від 14.07.1986 № 81-с, пункту 13, пункту 2 Постанова РМ СРСР №665-195 від 05.06.1986 зобов'язано виплачувати добові в розмірі 3 крб. 50 коп. в день особам і начальницького і рядового складу ОВС направлені на роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС незалежно від відомчого підпорядкування. Дозволить міністерствам і відомствам виплачувати, в тому числі особам начальницького і рядового складу ОВС добові в розмірі 3 крб. 50 коп.

При виплаті відповідно до п. 2 наказу МВС СРСР № 0130 від 11.05.1986 і п. 1 наказу МВС СРСР № 0149 від 25.05.1986 оклади грошового забезпечення в підвищених (кратних) розмірах при цьому також виплачувати надбавка взамін продовольчого пайка в розмірі 20 крб. за весь період виконання службових обов'язків в зоні Чорнобильської АЕС незалежно від наданого їм там безплатного харчування.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

У статті 2 цього ж Закону передбачено, що основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата, це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Статтею 3 Закону України «Про правонаступництво України» передбачено, що закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України.

Відповідно до статті 1 Конвенції про захист заробітної плати, ратифікованої 30 червня 1961 року, Україна прийняла на себе зобов'язання заробітною платою рахувати будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах за виконану роботу або послуги працівникові.

Отже, дії відповідача щодо відмови позивачу з визначення даних про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986 році є протиправними.

Постановою КМ України № 730 від 16.09.2015 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ за переліком згідно з додатком 2.

Згідно додатку № 2 цієї постанову ліквідовано, в тому числі, Обухівський районний відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області.

Відповідно до частини четвертої ст. 105 Цивільного кодексу України № 435-IV від 16.01.2003 до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Доводи апелянта про те, що належним відповідачем у справі є Обухівський РВ ГУМВС України в Київській області, а не Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, колегія суддів оцінює критично, оскільки чинне законодавство не містить застережень щодо неможливості здійснення ним перерахунку пенсії та видачі довідки про заробітну плату, так як в силу частини четвертої ст. 105 Цивільного кодексу України № 435-IV від 16.01.2003 відповідач наділений повноваженнями Обухівського РВ ГУМВС України в Київській області, як такий, що представляє його у відносинах з третіми особами.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності зобов'язання відповідача провести перерахунок та видати позивачу довідку про заробітну плату за період виконання службових обов'язків в зоні відчуження з 13.05.1986 по 14.05.1986 в селі Копачі Чорнобильського району Київської області, з 16.05.1986 по 18.05.1986 в селі Лелів Чорнобильського району Київської області, з 19.05.1986 по 20.05.1986 в місті Чорнобиль Київської області на підставі його заяви від 22.12.2016 із врахуванням: посадового окладу підвищеного на 25% в подвійному розмірі та окладу за спеціальне звання в подвійному розмірі з урахуванням ІІ зони небезпеки в кратних розмірах (кратність ІV); роботи у вихідний день неділю 18.05.86 з оплатою у подвійному розмірі підвищеного на 25% з урахуванням кратності ІV; підвищення посадового окладу на 25 відсотків за роботу в районі з підвищеною радіоактивністю; добових в розмірі 3 крб. 50 коп. в день; грошової компенсації замість продовольчого пайка в розмірі 20 крб. в місяць, натомість відповідачем не подано належних та допустимих доказів щодо відсутності у позивача права на такий перерахунок.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області залишити без задоволення, а постанову Обухівського районного суду Київської області від 15.05.2017 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено: 13.11.2017.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна