Справа № 539/2462/17
Суддя: Іващенко Ю. А.
Дата ухвалення: 2017-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/2462/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2017 Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Іващенка Ю. А.

при секретарі - Мирна Т.Ф.,

з участю - представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача - Кока Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулась в суд з адміністративним позовом до Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про зобов'язання вчинити певні дії.

В позові вказала, що є дружиною померлого інваліда війни 2 групи, учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії захворювання і смерть якого пов'язана з виконанням обов'язків військової служби, згідно висновку №342 від 02.03.2011 року Міністерства оборони України центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців.

28.04.2017 року вона звернулася до відповідача з заявою про перерахунок її пенсії у зв'язку з втратою годувальника в розмірі фактичних збитків, згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до довідок №7, №8 виданих Лубенською пересувною механізованою колоною №4 про заробітну плату її померлого чоловіка ОСОБА_4, згідно постанови КМУ від 23.11.2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Однак отримала рішення відповідача №194 від 25.05.2017 року про відмову в проведенні такого перерахунку її пенсії.

З вказаним рішення управління Пенсійного фонду не погоджується, вважає його таким, що порушують її права та прохає суд визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати останнє призначити та виплачувати їй пенсію по втраті годувальника, її чоловіка, згідно виданої довідки 03.04.2017 року Лубенською пересувною механізованою колоною №4 відповідно до постанови КМУ від 23.11.2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про обов'язкове державне пенсійне страхування» з моменту подання заяви 28.04.2017 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, прохає їх задовольнити.

Представник відповідача - Кока Т.В. проти позову заперечує, посилаючись на те, що надані заявницею довідки від 03.04.2017 року №7 та №8 про заробітну плату її чоловіка ОСОБА_4 за період виконання ним роботи в зоні відчуження з 01.07.1986 року по 31.07.1986 року видані Лубенською пересувною механізованою колоною №4 з порушенням норм чинного законодавства.

Дослідивши обставини, докази справи, заслухавши пояснення сторін суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно частини третьої ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно положень статті 36 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Непрацездатними членами сім'ї також вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 перебуває на обліку в Лубенському ОУ ПФУ та з 29.03.2012 року згідно поданої нею заяви переведена з пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Чоловік позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть та про одруження (а.с.12,13).

Відповідно до витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України №342 від 02.03.2011 року захворювання та причина смерті колишнього військовослужбовця ОСОБА_4 пов'язані з виконанням обов'язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.14).

Після смерті ОСОБА_4 позивачу Полтавською облдержадміністрацією 11.03.2011 року було видано посвідчення дружини померлого громадянина із числа ліквідатора, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою (а.с.8).

Судом встановлено що чоловік позивача працював у Лубенській пересувній механізованій колоні №4, звідки був відряджений на проведення робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 01.07.1986 р. по 31.07.1986 р.

Після виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_4 повернувся до попереднього місця роботи, де після повернення йому і було нараховано та виплачено заробітну плату (грошове забезпечення) за роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

ОСОБА_4 отримавши захворювання під час виконання обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, отримував пенсію через Лубенське об'єднане УПФУ Полтавської області до дня своєї смерті.

Згідно з довідкою №7 та №8 від 03.04.2017 року виданих Лубенською пересувною механізованою колоною №4, підприємством перераховано заробітну плату ОСОБА_4 за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період із 01.07.1986 року по 31.07.1986 року в сумі 1935,25 крб., в тому числі одноразова премія 400 крб.

28.04.2017 року позивач звернулася до відповідача за заявою про перерахунок її пенсії у зв'язку з втратою годувальника в розмірі фактичних збитків згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідно до довідок №7 та №8, виданих Лубенською пересувною механізованою колоною №4 про заробітну плату померлого чоловіка ОСОБА_4

Рішенням Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України №194 від 24.05.2017 року задоволенні заяви позивача було відмовлено (а.с.6-7).

Відповідно до положення ч.1 ст.37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.

Згідно з положенням ч.1 та ч.3 ст.54 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Як роз'яснив Пленум Вищого Адміністративного Суду України в п.7 постанови №4 від 16 березня 2012 року «Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв'язку із застосуванням статей 39, 49, 50, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»» особам, віднесеним до категорії 1, державні пенсії призначаються відповідно до статті 54 Закону про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Це пенсія по інвалідності та пенсія у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На виконання делегованих повноважень Кабінет Міністрів України 23.11.2011 року прийняв постанову №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до п.2 якої зобов'язано Пенсійний фонд України забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ.

Згідно п.1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210, цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Чоловік позивача брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 01.07.1986 року по 31.07.1986 року, що підтверджується наданими довідками та не оспорюється сторонами.

Згідно п.3 ч.3 Порядку у разі, коли особа пропрацювала у зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження.

Враховуючи, що чоловік позивача пропрацював у зоні відчуження менше 12 місяців підряд, пенсія йому повинна обраховуватися згідно довідок за №7 та №8 від 03.04.2017 року Лубенської пересувної механізованої колони №4, виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці роботи підряд у зоні відчуження, а саме за липень 1986 року.

Відповідно до ч. 7 Порядку, пенсії призваних на військові збори військовозобов'язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

У листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13 квітня 2001 року № 03-3/1652-018-2 «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» зазначено, що листом Держкомпраці УРСР від 13 червня 1989 року № 10-769 повідомлено, що Рада Міністрів СРСР зняла гриф «секретно» з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378, розпоряджень від 3 вересня 1986 року № 1767-рс і від 11 грудня 1986 р. № 2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 8 травня 1986 року №168-5, від 10 червня 1986 р. №207-7, розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 року №530-рс, від 16 грудня 1986 року №694-рс, від 6 січня 1988 р. №12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: № 4с від 9 травня 1986 року, №58с від 11 червня 1986 року, №132с від 16 вересня 1986 року, №179с від 25 грудня 1986 року, №8с від 22 січня 1988 року. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Постанова Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища» від 5 жовтня 1986 року № 665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року N 207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Таким чином Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області визначена кратність із врахуванням розсекреченої постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року N207-7.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 р. №665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 р. № 964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Пунктом 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС» передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%.

Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60 % тарифної ставки (окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7).

Виходячи з пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07 травня 1986 року, пунктів 1,4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05 червня 1986 року, пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року, оплата за роботу у зонах небезпеки провадитися з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці.

Крім того, постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 жовтня 1986 року № 153/10-43 встановлено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення й винагороди нараховувати відповідно до діючих положень на збільшені, згідно п. 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади.

Зі змісту спірних довідок вбачається, що розрахунок заробітної плати (грошового забезпечення) проводився на підставі постанови Ради Міністрів УРСР 10 червня 1986 року № 207-7 та постанови КМУ від 23.11.2011 року № 1210..

З довідок № 7 та №8 від 03.04.2017 року вбачається, що за період роботи ОСОБА_4 з 01.07.1986 р. по 31.07.1986 р. проведено нарахування одноразової премії в розмірі 400 крб., однак матеріали справи не містять доказів виділення Мінфіном СРСР, Держпланом СРСР та Міненерго СРСР коштів для виплати такої премії працівнику, який брав безпосередню участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у зв'язку з чим перерахунок пенсії має проводитися також без врахування одноразової премії в розмірі 400 крб. (1935,25 крб. - 400 крб. = 1535,25 крб.), тобто виходячи із суми 1535,25 крб.

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов'язати Лубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області перерахувати та виплачувати позивачу пенсію у зв'язку з втратою годувальника на підставі довідок про заробітну плату померлого чоловіка ОСОБА_4 від 03.04.2017 року за №7 та №8 виданих Лубенською ПМК №4 згідно яких перераховано заробітну плату ОСОБА_4 за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період із 01.07.1986 року по 31.07.1986 року в сумі 1535,25 крб., виходячи із повного календарного місяця роботи у зоні відчуження, а саме липня 1986 року, відповідно до Постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забруднення навколишнього середовища», починаючи з 28.04.2017 року, тобто з дня звернення ОСОБА_3 до Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням сплачених сум.

Суд враховує при цьому, що відповідач не надав суду письмові докази, які б свідчили про незаконність довідок №7 та №68 виданих Лубенською ПМК №4 від 03.04.2017 року.

Викладене також підтверджується правовими висновками Верховного Суду України викладеними у постанові від 24.11.2015 р. справа №539/3949/14-а та постанові від 24.11.2015 р. справа №539/339/14-а.

Відповідно до ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу відповідачем було відмовлено у перерахунку пенсії рішенням від 24.05.2017 року № 194, вказане рішення стало перешкодою позивачу у перерахунку пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

З урахуванням викладеного, вимог ст. 11 КАС України суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 194 від 24.05.2017 року щодо відмови ОСОБА_3 в перерахунку пенсії у зв'язку з втратою годувальника на підставі довідок про заробітну плату померлого чоловіка ОСОБА_4 від 03.04.2017 року за №7 та №8 виданих Лубенською ПМК №4.

Разом із тим, суд вважає, що відсутні правові підстави щодо визнання дій відповідача протиправними, оскільки вказані дії знайшли своє вираження у рішенні про відмову в перерахунку пенсії, щодо якого суд прийняв рішення про необхідність його скасування.

Керуючись ст.ст. 5, 9-12, 122, 128, 158 -163 КАС України,

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_3 до Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Рішення Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 194 від 24.05.2017 року щодо відмови ОСОБА_3 в перерахунку пенсії у зв'язку з втратою годувальника на підставі довідок про заробітну плату померлого чоловіка ОСОБА_4 від 03.04.2017 року за №7 та №8, виданих Лубенською ПМК №4, визнати неправомірним та скасувати.

Зобов'язати Лубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області перерахувати та виплачувати ОСОБА_3 пенсію у зв'язку з втратою годувальника на підставі довідок про заробітну плату померлого чоловіка ОСОБА_4 від 03.04.2017 року за №7 та №8, виданих Лубенською ПМК №4, згідно яких перераховано заробітну плату ОСОБА_4 за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період із 01.07.1986 року по 31.07.1986 року в сумі 1535,25 крб., виходячи із повного календарного місяця роботи у зоні відчуження, а саме липня 1986 року, відповідно до Постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забруднення навколишнього середовища», починаючи з 28.04.2017 року з урахуванням сплачених сум.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лубенського міськрайонного суду Іващенко Ю. А.