Справа № 348/1249/17
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року № 876/9926/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Святецького В.В.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07 вересня 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,

встановив:

У червні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_1 об`єднаного УПФУ Івано-Франківської області, в якому просив: 1) визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії по інвалідності згідно ст.30 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та застосування показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік; 2) зобовязати відповідача призначити та перерахувати позивачу з 05.05.2017 р. пенсію по інвалідності згідно ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення (за 2016 р.) у відповідності до ст.40 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплатити позивачу недоплачені суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон повязує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин; 3) визнати неправомірними дії відповідача щодо не зарахування позивачу до трудового стажу роботу у Малому підприємстві «Любисток» в період з 04.06.1995 р. по 24.09.1999 р.; 4) зобовязати відповідача зарахувати з 01.06.2000 р. до трудового стажу позивача роботу у Малому підприємстві «Любисток» в період з 04.06.1995 р. по 24.09.1999 р. на посаді директора та перерахувати, виплатити недоплачені позивачу суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон повязує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Одночасно позивач просив поновити строк для звернення до адміністративного суду для визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у зарахуванні до трудового стажу роботи в МП «Любисток».

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07.09.2017 р. адміністративний позов ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії за період з 01.06.2000 року по 14.01.2017 року - залишено без розгляду, на підставі статей 99, 100 КАС України.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07.09.2017 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії ОСОБА_1 об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії по інвалідності згідно ст.30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Зобов`язано Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області призначити та перерахувати ОСОБА_2 з 15.05.2017 року пенсію по інвалідності згідно ст.30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (встановлений у 2017 році в розмірі 4482,35 грн.) згідно ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також виплатити йому недоплачені суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин. Визнано неправомірними дії ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо не зарахування ОСОБА_2 до трудового стажу роботу у Малому підприємстві «Любисток» в період з 04.06.1995 р. по 24.09.1999 р.. Зобов'язано Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати з 15.01.2017 р. до трудового стажу ОСОБА_2 роботу у Малому підприємстві «Любисток» в період з 04.06.1995 р. по 24.09.1999 р. на посаді директора та перерахувати, виплатити недоплачені йому суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин. У задоволенні решта позивних вимог відмовлено.

З цією постановою суду першої інстанції від 07.09.2017 року не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду винесена з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що відповідно до ст.9 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон), за рахунок коштів ПФ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання; пенсія у звязку з втратою годувальника. Відповідно до ст.10 вищезазначеного Закону, особі, що має одночасно право на різні види пенсії, призначають один із видів пенсії за її вибором. Під час переведення з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може бути враховано заробітну плату (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 Закону. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: а) особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до ПФУ.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 07.09.2017 року та відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2 є пенсіонером і перебуває на обліку в ОСОБА_1 об'єднаному управлінні ПФУ Івано-Франківської області, та з 01.06.2000 р. отримує пенсію як учасник бойових дій, яка призначена йому на підставі ЗУ «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 6, 12).

При розрахунку пенсії ОСОБА_1 обєднаним УПФ України Івано-Франківської області позивачу застосовано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік в розмірі 1187 грн..

На підставі довідки №210105 огляду МСЕК від 17.04.2007 р. позивачу встановлено інвалідність 2-гої групи, причина інвалідності: загальне захворювання (а.с. 7).

Позивач 05.05.2017 р. звернувся до відповідача ОСОБА_1 ОУПФУ із заявою про переведення його на пенсію по інвалідності, та врахування періоду роботи у МП «Любисток» з 04.06.1995 р. по 24.09.1999 р. до стажу роботи. У цій заяві також просив позивач перерахунок пенсії провести терміново із врахування вказаного стажу та застосувати середню заробітну плату по народному господарстві України за 2016 рік (а.с. 11).

Однак, листом ОСОБА_1 ОУПФУ №196/С-15 від 19.05.2017 року позивачу повідомлено, що вразі переведення його з пенсії за віком як учасника бойових дій на пенсію по інвалідності (як інвалід 2 групи загального захворювання) розмір пенсії суттєво зменшиться. Також повідомлено, що період роботи позивача у МП «Любисток» з 04.06.1995 р. по 24.09.1999 р. до стажу роботи не може бути зараховано, оскільки в цей період підприємство не сплачувало страхових внесків (а.с. 12-13).

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відносно позовних вимог про визнання неправомірними дій ОСОБА_1 ОУПФУ щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності та зобовязання призначити та перерахувати позивачу з 05.05.2017 р. пенсію по інвалідності (пункти 1, 2 резолютивної частини позову), то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 1 ст.1 Закону України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ) встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно зі ст.7 Закону № 2262-ХІІ, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України №1058-ІV«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором.

У ч.1 ст.9 Закону № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною 3 ст.45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Крім цього, статтею 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» гарантовано право пенсіонера на вибір пенсії в разі права одночасно на різні державні пенсії.

Суд апеляційної інстанції встановив і підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2 05.05.2017 р. звернувся до відповідача ОСОБА_1 ОУПФУ із заявою про переведення його на пенсію по інвалідності, а не про призначення пенсії по інвалідності.

За результатами розгляду цієї заяви позивача від 05.05.2017 року відповідач листом №196/С-15 від 19.05.2017 року повідомив позивача про те, що вразі переведення його з пенсії за віком на пенсію по інвалідності розмір пенсії суттєво зменшиться.

При цьому, відповідачем ОСОБА_1 ОУПФУ не приймалось рішення по суті питання щодо переведення позивача з одного виду пенсії на інший чи щодо призначення (відмови в призначенні) пенсії по інвалідності. Відповідь від 19.05.2017 р. з цього питання стосувалась лише розяснення наслідків переведення на пенсію по інвалідності.

Таким чином, являються безпідставними доводи позивача та висновки суду першої інстанції про те, що відповідач допустив неправомірну відмову в призначенні позивачу пенсії по інвалідності і що відповідача слід зобовязати призначити та перерахувати позивачу пенсію по інвалідності.

З врахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідні позовні вимоги позивача слід задоволити частково, а саме, визнати протиправними дії відповідача ОСОБА_1 ОУПФУ щодо не вирішення по суті заяви позивача ОСОБА_2 від 05.05.2017 року щодо переведення на пенсію по інвалідності, та зобов`язати відповідача повторно розглянути і вирішити по суті вказану заяву позивача щодо переведення на пенсію по інвалідності.

Відносно позовних вимог про визнання неправомірними дій ОСОБА_1 ОУПФУ щодо не зарахування позивачу до трудового стажу роботу у МП «Любисток» в період з 04.06.1995 р. по 24.09.1999 р. та зобовязання зарахувати цей період роботи до трудового стажу (пункти 4, 5 резолютивної частини позову), то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 1 ЗУ від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (надалі - Закон № 1788-XII) встановлено право громадян України на державне пенсійне забезпечення.

Статтею 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Закону №1058-IV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом №1788-XII.

Статтею 56 Закону № 1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру тривалості роботи і тривалості перерв. При цьому зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Згідно норм ст.62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови КМУ від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Перелік документів, які подаються до заяви про призначення пенсії за віком визначений у п.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФ України від 25.11.2005 р. №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до п.7 Порядку № 22-1 документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка, а у разі її відсутності чи відповідних записів у ній, підтвердження трудового стажу здійснюється згідно Порядку № 637, зокрема, шляхом надання уточнюючої довідки.

Згідно зі статтею 101 Закону 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до записів трудової книжки позивача у МП «Любисток» він працював в період із 02.11.1992 року по 24.09.1999 р.. Тобто в цьому підприємстві позивача працював протягом спірного періоду із 04.06.1995 р. по 24.09.1999 р. (а.с. 8-10).

Період роботи у цьому підприємстві із 02.11.1992 р. по 03.06.1995 року було зараховано позивачу до трудового стажу при призначенні пенсії.

Таким чином, являються обґрунтованими доводи позивача щодо зарахування до його трудового стажу періоду роботи в МП «Любисток» із 04.06.1995 р. по 24.09.1999 р..

Однак, відносно позовних вимог в частині щодо виплати пенсії в подальшому, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Згідно ч.1 ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, метою звернення до адміністративного суду із позовом є необхідність захисту порушеного права, свобод чи інтересів особи у сфері публічно-правових відносин. Обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, вимоги позивача щодо виплати йому пенсії в подальшому (на майбутнє), носять перспективний характер, являються безпідставними, а тому не підлягають до задоволення.

Також суд апеляційної інстанції враховує, що ухвала Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07.09.2017 р. у даній адміністративній справі про залишення без розгляду позовних вимог за період з 01.06.2000 року по 14.01.2017 року не оскаржена в апеляційному порядку особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у резолютивній частині оскарженої постанови суду від 07.09.2017 року позивача помилково вказано як ОСОБА_3, тоді як згідно паспортних даних він є ОСОБА_2.

З врахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції від 07.09.2017 року слід скасувати та прийняти нову постанову суду про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області задоволити частково.

Постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07 вересня 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволити частково.

Визнати протиправними дії ОСОБА_1 об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо не вирішення по суті заяви ОСОБА_2 зареєстрованої 05 травня 2017 року в частині щодо переведення на пенсію по інвалідності.

Зобов`язати Надвірнянське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області повторно розглянути і вирішити по суті заяву ОСОБА_2 зареєстровану 05 травня 2017 року в частині щодо переведення на пенсію по інвалідності.

Визнати протиправними дії ОСОБА_1 об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо не зарахування ОСОБА_2 до загального трудового стажу періоду його роботи із 04 червня 1995 року по 24 вересня 1999 року в малому підприємстві «Любисток».

Зобов`язати Надвірнянське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_2 до загального трудового стажу період його роботи із 04 червня 1995 року по 24 вересня 1999 року включно в малому підприємстві «Любисток», та здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_2 починаючи із 15 січня 2017 року із врахуванням у його загальному трудовому стажі періоду роботи із 04 червня 1995 року по 24 вересня 1999 року включно в малому підприємстві «Любисток».

У задоволенні решта позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання постановою законної сили, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

ОСОБА_4

Повний текст постанови виготовлено 10.11.2017 року