Справа № 804/6406/17
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2017 р. Справа № 804/6406/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2,
представника позивача: представника відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Спільне підприємство з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_5 Фарбен" до Дніпропетровське управління Офісу великих платників податків ДФС про скасування податкових повідомлень-рішень,
04.10.2017 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Спільного підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_5 Фарбен» до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС про:
В обґрунтування позовних вимог зазначено про невідповідність висновків акта перевірки від 10.08.17 р. №3/28-10-46-17/31158382 фактичним обставинам, внаслідок порушення відповідачем норм матеріального права. Вказано, що висновки акта перевірки щодо нереальності операцій з контрагентами ТОВ «Бракарард», ПП «Паритет-СП», ТОВ «Палет Групп», ТОВ «ТехкомВ» та ПП «Електронні Маркувальні Системи» є невірними, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях, а не на достовірних даних. Вказує, що всі господарські операції, які вчинені між позивачем та його контрагентами у періоді, що перевірявся є реальними, підтверджуються первинними документами, на момент правовідносин контрагенти мали необхідний обсяг правосуб'єктності та були зареєстровані як платники податку на додану вартість.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі.
Представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечував. В запереченнях на адміністративний позов, зокрема, вказано про порушення вимог Податкового кодексу України, як наслідок заниження податку на прибуток на загальну суму 900880 грн. та заниження податкових зобовязань з ПДВ, які підлягають нарахуванню та сплаті в бюджет, в сумі 557231 грн., за господарськими операціями, які не направлені на реальне настання правових наслідків. Отже, оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесено у відповідності до вимог чинного законодавства, через порушення позивачем вимог податкового законодавства.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.
У період з 30.06.2017 р. по 03.08.2017 р., згідно п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.11, п.78.1 ст.78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, на підставі наказу від 26.06.2017 р. №1404 Дніпропетровським управлінням Офісу великих платників податків ДФС проведено позапланову виїзну перевірку спільного підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_5 Фарбен» з питань дотримання вимог податкового, валютного, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 р. по 31.05.2017 р..
За результатами перевірки 10.08.2017 року складено акт №3/28-10-46-17/31158382, у висновку якого зазначено про встановлення наступних порушень:
1. п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, з урахуванням положень п.п.14.1.13, 14.1.202 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України; ст.1, 3, 9, 11, 12 Закону України від 16.07.1999р. №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», з змінами і доповненнями; п.1, 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зі змінами і доповненнями; розділу І Інструкції про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобовязань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 №291, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 21.12.1999 за номером 893/4186, п.3.10 «Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності», затверджених наказом Мінфіну від 28.03.2013 №433; П(С)БО 15 «Доходи», п.6 П(С)БО «Витрати», в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 900880 грн., в тому числі: 2015 рік 671135 грн.; 2016 рік 229745 грн., в тому числі у розрізі періодів півріччя 2016 229745 грн..
3. п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, п.168.3 ст.168, абз.3 пп. «а» пп.170.9.1 п.170.9 ст.170, пп. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України не утримано ПДФО з вартості додаткового блага у вигляді вартості авіаквитків, яку не підтверджено відповідними розрахунковими документами в сумі 1852 грн. та військового збору в сумі 137,55 грн.
п.51.1 ст.51 та пп. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України та пунктів 3.8, 3.6 Порядку №4 заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунки сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» підприємством надано податкову звітність про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податків, суми утриманого з них податку з недостовірними даними про платника податку, які призвели до зміни платника податку; не проставлено код пільги платникам податку, до доходу яких повинна застосовуватись податкова соціальна пільга; помилково проставлено ознаку доходу «101», замість «157»; не відображено в податкового розрахунку ф.№1-ДФ за IV квартал 2015 року додаткового блага у вигляді вартості авіаквитків, яку не підтверджено відповідними розрахунковими документами.
4. підпунктів 255.11.2, 255.11.10, 255.11.13, 255.11.15, пункту 255.11 статті 255 Податкового кодексу України, занижено суму рентної плати за спеціальне використання води на 1038,28 грн., в тому числі: 2 квартал 2015 року 902,26 грн.; 2 квартал 2016 року 136,02 грн.
5. п.2.11 гл.2 Положення про ведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа, який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів у сумі 9 170 грн.
15.09.2017 р. на підставі акта перевірки №3/28-10-46-17/31158382 від 10.08.2017 р. Дніпропетровським управлінням Офісу великих платників податків ДФС прийнято:
- податкове повідомлення-рішення від 15.09.2017 р. №008814617 про збільшення суми грошового зобовязання з військового збору на суму 234, 98 грн. (у т.ч. за податковими зобовязаннями 137,55 грн., за штрафними санкціями 34,39 грн., пеня 63,04 грн.);
- податкове повідомлення-рішення від 15.09.2017 р. №008814617 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на суму 3674, 64 грн. (у т.ч. за податковими зобовязаннями 1852,47 грн., за штрафними санкціями 973,12 грн., пеня 849,05 грн.);
- податкове повідомлення-рішення від 15.09.2017 р. №008744617 про застосування штрафних санкцій на суму 9170 грн.;
Досліджуючи взаємовідносини ТОВ «СП з ІІ у формі ТОВ «ОСОБА_6 Фарбен», перевіряючи наявність у позивача необхідних первинних документів за господарськими операціями з метою визначення витрат та формування податкового кредиту, а також встановлення зв'язку між понесеними витратами і господарською діяльністю платника податку, з врахуванням вимог законодавства про відрядження та оформлення операцій з готівкою і вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, судом встановлено таке.
ТОВ «СП з ІІ у формі ТОВ «ОСОБА_6 Фарбен», як замовником укладено з ТОВ «ТЕХКОМВ» договір про технічне обслуговування та ремонт технологічного обладнання за №230715 від 31.07.2015 р., предметом якого є виконання робіт по системі технічного обслуговування та ремонту, що чергується різними видами ремонту. Роботи виконується відповідно до плану-графіку, що є Додатком №1 до договору. Перелік робіт для груп обладнання викладені в Додатку №2 до договору. Роботи приймаються актом виконаних робіт.
Виконання договірних зобовязань за вказаним договором підтверджено: актом здачі-прийняття робіт №ОУ-310805 за серпень 2015 року; актом здачі-прийняття робіт №ОУ-300910 за вересень 2015 року; актом здачі-прийняття робіт № ОУ-311005 за жовтень 2015 року; актом здачі-прийняття робіт № ОУ-301105 за листопад 2015 року; актом здачі-прийняття робіт № ОУ-311201 за грудень 2015 року; актом здачі-прийняття робіт № ОУ-310102 за січень 2016 року; актом здачі-прийняття робіт № ОУ-310108 за лютий 2016 року; актом здачі-прийняття робіт № ОУ-310122 за березень 2016 року. Виконавцем були виконані роботи з технічного аудиту, складання плану-графіку ППР, технічного обслуговування та ремонту мішалок, компресорів, конвейерів, насосів, дозаторів, етікіровочного обладнання, пакувального обладнання.
Крім того, відповідно до інвентарних карт обліку основних засобів на балансі ТОВ «СП з ІІ у формі ТОВ «ОСОБА_6 Фарбен» перебуває, зокрема 48 одиниць обладнання, яке використовується ним у господарській діяльності (дисольвери, ємності для змішування, змішувачі, міксери, компресори, конвейери, насоси, дозатори, розливочне обладнання, етикувальне обладнання, пакувальні машини та інше обладнання).
Висновком експертного дослідження від 30.08.2017 р. за № 17/11.2/13, складеним Дніпропетровським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром підтверджується використання послуг, наданих ТОВ «ТЕХКОМВ», у господарській діяльності ТОВ «СП з ІІ у формі ТОВ «ОСОБА_6 Фарбен», а також документально не підтверджуються висновки викладені в акті перевірки від 10.08.17 р. №3/28-10-46-17/31158382.
За фактом виконаних робіт ТОВ «ТЕХКОМВ» виписано на адресу позивача податкові накладні, сума ПДВ за якими включена до складу податкового кредиту за серпень - квітень 2015-2016 років.
Також, ТОВ «СП з ІІ у формі ТОВ «ОСОБА_6 Фарбен», як покупцем укладено з ПП «Електронні маркувальні системи» договір постачання №010 від 20.01.2014 р., предметом якого є постачання товару. Між сторонами було укладено специфікації до договору від 04.06.2015 р. за № 27, від 15.06.2015 р. за № 28, від 03.07.2015 р. за № 29, від 09.07.2015 р. за № 30, від 09.07.2015 р. за № 31, від 05.08.2015 р. за № 32, від 08.09.2015 р. за № 33. Відповідно до даних специфікацій постачалися картриджі, фільтри.
Виконання договірних зобовязань за вказаним договором підтверджено:
Видатковою накладною №104 від 12.06.2015 р., видатковою накладною №106 від 15.06.2015 р., видатковою накладною № 118 від 10.07.2015 р., видатковою накладною №124 від 14.07.2015 р., видатковою накладною № 125 від 14.07.2015 р., видатковою накладною №147 від 10.08.2015 р., видатковою накладною № 168 від 10.09.2015 р..
За фактом поставлених товарів ПП «Електронні маркувальні системи» виписано на адресу позивача податкові накладні, сума ПДВ за якими включена до складу податкового кредиту за червень, липень, серпень, вересень 2015 року відповідно. В той же час податковий орган заперечує проти реальності операцій саме за липень, серпень 2015.
01.10.2014 року ТОВ «СП з ІІ у формі ТОВ «ОСОБА_6 Фарбен», як покупцем укладено з приватним підприємством «Паритет-СП» договір постачання товару №18, предметом якого є постачання деревяних піддонів. Між сторонами було укладено специфікації до договору від 01.10.2014 р. за № 1, від 22.01.2015 р. за № 2, від 18.03.2015 р. за № 3, від 22.05.2015 р. за № 4. Відповідно до даних специфікацій постачалися європіддони, піддони облегшені.
Виконання договірних зобовязань за вказаним договором підтверджено:
Видатковою накладною № РН-5/11/12 від 11.12.2014 р., видатковою накладною № РН0-1/22/1 від 22.01.2015 р., видатковою накладною № РН-1/27/1 від 27.01.2015 р., видатковою накладною № РН0-1/5/2 від 05.02.2015 р., видатковою накладною № РН0-2/5/2 від 05.02.2015 р., видатковою накладною № РН0-3/18/2 від 18.02.2015 р., видатковою накладною №РН0-3/17/3 від 17.03.2015 р., видатковою накладною № РН0-2/19/3 від 19.03.2015 р., видатковою накладною № РН0-1/19/3 від 19.03.2015 р., видатковою накладною № РН-5/20/3 від 20.03.2015 р., видатковою накладною № РН-2/25/3 від 25.03.2015 р., видатковою накладною № РН0-5/28/4 від 28.04.2015 р..
За фактом поставлених товарів приватним підприємством «Паритет-СП» виписано на адресу позивача податкові накладні, сума ПДВ за якими включена до складу податкового кредиту за грудень квітень 2014-2015 років року відповідно. В той же час податковий орган заперечує проти реальності операцій саме за січень - березень 2015 року. Крім того, відповідно до актів списання сировини, що не увійшла в рецептура за період січень - березень 2015 року підприємством здійснювалось списання піддонів.
01.10.2014 року ТОВ «СП з ІІ у формі ТОВ «ОСОБА_6 Фарбен», як покупцем укладено з товариством з обмеженою відповідальністю «ПАЛЕТ ГРУПП» договір поставки №180315, предметом якого є постачання деревяних піддонів. Між сторонами було додаткову угоду до договору за №1 від 03.03.2016 р..
Виконання договірних зобовязань за вказаним договором підтверджено:
Видатковою накладною № 3 та товарно-транспортною накладною від 07.05.2015 р., видатковою накладною №6 та товарно-транспортною накладною від 15.05.2015 р., видатковою накладною №7 та товарно-транспортною накладною від 20.05.2015 р., видатковою накладною №9 та товарно-транспортною накладною від 22.05.2015 р., видатковою накладною №13 та товарно-транспортною накладною від 29.05.2015 р., видатковою накладною №7 та товарно-транспортною накладною від 10.06.2015 р., видатковою накладною №8 та товарно-транспортною накладною від 12.06.2015 р., видатковою накладною №19 та товарно-транспортною накладною від 23.06.2015 р., видатковою накладною №25 та товарно-транспортною накладною від 26.06.2015 р., видатковою накладною №2 та товарно-транспортною накладною від 03.07.2015 р., видатковою накладною №7 та товарно-транспортною накладною від 10.07.2015 р., видатковою накладною №10 та товарно-транспортною накладною від 17.07.2015 р., видатковою накладною №12 та товарно-транспортною накладною від 23.07.2015 р., видатковою накладною №17 та товарно-транспортною накладною від 31.07.2015 р..
За фактом поставлених товарів товариством з обмеженою відповідальністю «ПАЛЕТ ГРУПП» виписано на адресу позивача податкові накладні, сума ПДВ за якими включена до складу податкового кредиту за травень липень 2015 року відповідно. В той же час податковий орган заперечує проти реальності операцій саме за червень 2015 року. Крім того, відповідно до актів списання сировини, що не увійшла в рецептура за червень 2015 року підприємством здійснювалось списання піддонів.
Також, ТОВ «СП з ІІ у формі ТОВ «ОСОБА_6 Фарбен», як покупцем укладено з ТОВ «БРАКАРАРД» договір поставки №070115 від 16.01.2015 р., предметом якого є постачання товару відповідно до специфікацій. Між сторонами було укладено специфікації до договору від 16.01.2015 р. за № 1, від 30.01.2015 р. за № 2, від 05.02.2015 р. за № 3, від 12.02.2015 р. за № 4, від 19.02.2015 р. за № 5, від 27.02.2015 р. за № 6, від 05.03.2015 р. за № 7, від 12.03.2015 р. за № 8, від 19.03.2015 р. за № 9, від 26.03.2015 р. за № 10. Відповідно до даних специфікацій постачалися пігментна паста, барвники та інша сировина.
Виконання договірних зобовязань за вказаним договором підтверджено: видатковою накладною № 17 від 19.01.2015 р., видатковою накладною №25 від 26.01.2015 р., видатковою накладною № 33 від 31.01.2015 р., видатковою накладною №41 від 02.02.2015 р., видатковою накладною № 57 від 09.02.2015 р., видатковою накладною №71 від 16.02.2015 р., видатковою накладною № 114 від 23.02.2015 р., видатковою накладною № 136 від 02.03.2015 р., видатковою накладною №169 від 10.03.2015 р., видатковою накладною № 188 від 16.03.2015 р., видатковою накладною №213 від 23.03.2015 р., видатковою накладною №239 від 30.03.2015 р..
Крім того відповідно до лімітно-забірних карт за січень - березень 2015 р. ТОВ «СП з ІІ у формі ТОВ «ОСОБА_6 Фарбен» здійснювалось відпущення з складу сировини підприємства на виробничий відділ, в тому числі і сировина, що по номенклатурі придбавалась у ТОВ «Бракарард».
Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.
Відповідно до наведеного визначення господарська операція повязана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК України. Так, згідно з положенням пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
У відповідності до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Статтею 135 ПК України визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Порядок оподаткування податком на додану вартість визначений розділом V Податкового кодексу України.
Статтею 198 ПК України передбачено право платників податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, яким є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду (п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України).
Відповідно до п. 198.1. ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
У відповідності до п.198.3 ст. 198 ПК України, Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Отже, зі змісту норм Податкового кодексу України слідує, що необхідним первинним документом, який дає право платнику податків на формування податкового кредиту, є належним чином оформлена податкова накладна.
Згідно листа інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 р. №742/11/13-11 з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини:
- рух активів у процесі здійснення господарської операції.
- установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції.
- установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.
У відповідності до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України №1936/11/13-11 від 01.11.2011 р. щодо підтвердження даних податкового обліку документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Згідно з ч.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон) бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Відповідно до ч.1 ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 (далі по тексту - Наказ № 88).
Відповідно до п. 1.2 Наказу №88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.2.1 Наказу № 88).
Згідно з п. 2.4 Наказу №88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.
Із зазначеного слідує, що наслідки господарської операції можуть враховуватися суб'єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, у тому числі при формуванні витрат та податкового кредиту, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88.
Із змісту статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» також вбачається, що первинні документи обов'язково мають фіксувати факт здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Судовим оглядом перелічених первинних документів, що виступили підставою внесення відповідних записів до документів бухгалтерського та податкового обліку, встановлено, що вони в повній мірі відповідають вимогам ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тобто містять: назву документа (форми); дату та місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Разом з тим, судом також встановлено, що всі податкові накладні постачальників за спірними операціями заповнені у відповідності до вимог п. 201.1 ст. 201 ПК України і вказана обставина податковим органом в акті перевірки не заперечується.
Контролюючий орган в акті перевірки стверджує, що позивачем при проведені перевірки не надано ТТН, що унеможливлює встановлення факту передачі товарів від продавця до покупця, у т.ч. і у зв'язку з відсутністю документів, що засвідчують транспортування товару, та в цілому свідчить про безтоварність операцій.
Проте, суд зазначає, що Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року, не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу матеріальних цінностей.
Також, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 16.03.2013 року у справі К/800/9087/13 вказав, що недоліки оформлення товарно-транспортних накладних, за якими до позивача надходили товари є безпідставним, оскільки, податкове законодавство не ставить в залежність право платника податків на податковий кредит від наявності чи відсутності товарно-транспортної накладної, а Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, на які посилається податковий орган, не є законодавчим документом з питань оподаткування і не можуть регламентувати виключний порядок документування в податковому обліку валових витрат та податкового кредиту.
У даному випадку належними доказами, а саме видатковими, податковими, прибутковими накладними, платіжними документами, підтверджено оприбуткування товару позивачем. Крім того балансовими картками, актами списання, лімітно-забірними картами, звітами про виробництво продукції підтверджено використання у господарській діяльності. Отже, висновок щодо безтоварності операцій позивача з ТОВ «Бракарард», ПП «Паритет-СП», ТОВ «Палет Групп», ТОВ «ТехкомВ» та ПП «Електронні Маркувальні Системи» є безпідставними.
Окрім того, контролюючий орган в акті перевірки посилається на те, що в ході перевірки позивачем не надано сертифікатів якості (відповідності) товару, наявність яких передбачена договором.
З цього питання суд зазначає, що документи, які засвідчують якість і комплектність продукції, що поставляється (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення якості, рахунок-фактура, специфікація і т.н.) - документи, які за своїм змістом не можуть доводити або спростовувати факт поставки товарів платнику податку, оскільки містять виключно інформацію стосовно відповідності товарів стандартам та технічним умовам.
Також, відповідно до Переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікат в Україні, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 06.11.2013 року № 1308, товари, які придбавалися позивачем у ТОВ «Бракарард», ПП «Паритет-СП», ТОВ «Палет Групп», та ПП «Електронні Маркувальні Системи» не включено до переліку.
Посилання відповідача в акті перевірки на отриману податкову інформацію стосовно того, що відносно службових осіб ТОВ «Бракарард» відкрито кримінальне провадження за ч.2 ст. 205 КК України, як на факт безтоварності спірних господарських операцій судом відхиляються, оскільки зазначені кримінальні провадження порушено не стосовно посадових осіб позивача, а також через те, що відсутній належний висновок про безтоварність вчинених правочинів.
Сама по собі наявність зареєстрованого кримінального провадження за ознаками кримінальних правопорушень, не може слугувати об'єктивними ознаками недобросовісності ТОВ «СП з ІІ у формі ТОВ «ОСОБА_6 Фарбен» та підтверджувати отримання ним необґрунтованої податкової вигоди.
До вказаних кримінальних проваджень, як видно з акта перевірки, позивач не має жодного відношення, оскільки відповідачем не наведено доводів та доказів тому, що ТОВ «СП з ІІ у формі ТОВ «ОСОБА_6 Фарбен» діяло без належної обачності та було обізнано про допущення його контрагентами певних порушень законодавства при створенні підприємства чи веденні господарської діяльності.
Таке кримінальне провадження вказує тільки на можливе ухилення від сплати податків відповідними службовими особами ТОВ «Бракарард».
Тому, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит (зменшення фінансового результату до оподаткування податком на прибуток), можуть бути застосовані саме до такого платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.
Також, суд зазначає, що відсутність у ТОВ «Бракарард», ПП «Паритет-СП», ТОВ «Палет Групп», ТОВ «ТехкомВ» та ПП «Електронні Маркувальні Системи» достатньої кількості трудових ресурсів, складських приміщень, виробничих потужностей для здійснення будь-якого виду діяльності не є підставою для визнання господарської операції нереальною. Чинним законодавством не передбачено необхідної кількості трудових ресурсів, складських та виробничих приміщень для виконання того чи іншого виду діяльності. При цьому підприємство може залучати необхідні трудові ресурси на підставі цивільно-правових договорів. Крім того відповідно до даних акта перевірки, ТОВ «ТехкомВ», зокрема мало 39 робітників, що спростовує сам висновки акта.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відносини між учасниками попередніх ланок постачання товарів не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між конкретними контрагентами. В разі наявності у органу державної податкової служби інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватися саме щодо цієї особи.
Невиконання обов'язку щодо належного підписання первинного документа, складеного однією особою і переданого іншій особі може позбавляти цей документ статусу первинного або в разі обізнаності контрагента з відсутністю повноважень щодо складання такого документа, або в разі фактичної відсутності господарської операції.
При цьому, відсутність об'єктивної змоги переконатися у недостовірності первинного документа чи окремих його реквізитів (зокрема, підпису, прізвища особи, що здійснює операцію, тощо) під час його отримання чи протягом найближчого часу виключає притягнення до відповідальності особи, яка використала такий документ у податковому обліку.
У цьому випадку дані податкового обліку можуть бути визнані необґрунтованими, якщо платник податків діяв без належного рівня обачності та обережності та знав або повинен і міг знати про порушення, допущені контрагентами, та був залучений до таких порушень, або знав про дефекти у правовому статусі таких контрагентів (відсутність реєстрації їх як платників ПДВ, відсутність у відповідних посадових осіб чи інших представників контрагента повноважень на складання первинних, розрахункових документів, податкових накладних тощо).
Отже, обставини фіктивності та інших недоліків правого статусу контрагентів платника податків, а так само щодо невиконання ними своїх податкових обов'язків підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами, що свідчать про нереальність господарської операції або відсутність її економічного змісту.
Також, суд звертає увагу, що у пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Бізнес Суппорт Центр проти Болгарії» суд наголошує, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Суппорт Центр) це не мало б.
У пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» висловлено позицію, відповідно до якої суд, при оцінці доказів, керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
У справі «Гешмен і Герруп проти Сполученого Королівства» (рішення від 25 листопада 1999 року) Європейський суд з прав людини вказав, що однією з вимог, яка випливає зі словосполучення «встановлений законом», є передбачуваність. Норму не можна вважати «законом», якщо вона не сформульована достатньо чітко, що дає особі можливість керуватися цією нормою у своїх діях. З іншого боку, хоча визначеність у законі надзвичайно бажана, забезпечення її може призвести до надмірної ригідності, тоді як закон ніколи не повинен відставати від обставин, що змінюються. Ступінь чіткості, яку мають забезпечувати формулювання національних законів і яка в жодному випадку не може охопити всі непередбачувані обставини, значною мірою залежить від змісту певного документа, сфери, на яку поширюється закон, а також від кількості та статусу тих, кому він адресований.
З наведеного виходить, що особа, діючи у відповідності до встановленої законодавством України поведінки у рамках певних обставин, очікує досягнення певного результату та прогнозує конкретні ситуації у правовідносинах з контролюючим органом.
А саме, при сплаті податку на додану вартість особа має розраховувати на використання податкового кредиту в порядку, визначеному податковим законодавством.
Отже, відповідачем, на якого відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення, не доведено того, що сторонами укладено угоди не з метою реального настання правових наслідків, а з метою порушення публічного порядку.
Також, відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності чи недотримання принципу належної обачності при виборі контрагентів, як і не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем був повністю доведений факт вчинення господарських операцій, за наслідками яких виникло право позивача на формування податкового кредиту та валових витрат за господарськими операціями з наведеними контрагентами, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Стосовно порушення з боку СП з ІІ у формі ТОВ «ОСОБА_5 Фарбен» вимог пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України в частині завищення витрат на суму 9 170 грн. по операціям з відшкодування вартості авіаквитків, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 1 651 грн., в тому числі: 2015 рік 1 651 грн., а також порушення пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, п.168.3 ст.168, абз.3 пп. «а» пп.170.9.1 п.170.9 ст.170, пп. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України в частині не утримання ПДФО з вартості додаткового блага у вигляді вартості авіаквитків, яку не підтверджено відповідними розрахунковими документами в сумі 1 852 грн. та військового збору в сумі 137,55 грн., суд зазначає наступне.
Податковий орган стверджує про відсутність підтверджуючих розрахункових документів стосовно придбання авіаквитків на загальну суму 9170,00 грн..
Відповідно акта перевірки, фізичною особою робітником подано авансовий звіт з дорученням квитанцій ТОВ «АППЛЕ ТУР» від 05.11.2015 р. та від 12.11.2015 р. згідно до яких робітником сплачено грошові кошти за авіаквитки по маршруту відрядження Дніпропетровськ Київ; Київ-Дніпропетровськ.
У пункті 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні від 15.12.2004 р. № 637, зазначається в тому числі і квитанції, як форми касового документа.
Посвідченням про відрядження за №16 фізична особа працівник вибув 09.11.2015 р. з Дніпропетровська та прибув до Києва, а також вибув 13.11.2015 р. з Києва та прибув у той же день до Дніпропетровська, що додатково підтверджує факт відрядження, а також використання електронних авіаквитків, які були долучені до звіту.
Суд, також зазначає про помилкове застосування абзацу 6 п.1 Указу Президента «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» податковим органом. Оскільки, даною нормою встановлюється відповідальність для субєктів підприємницької діяльності відповідальність за проведення готівкових розрахунків без видачі особі, що сплачує кошти документа, який би підтверджував надходження відповідних коштів одержувачу, що в даному випадку відсутнє.
Отже, дотримання вимог законодавства при оформленні відрядження підтверджується належними і допустимими документами, що долучені до матеріалів справи (наказ, лист, посвідчення на відрядження, звіт про відрядження, звіт про використання грошових коштів, електронні квитки). В той же час документально не підтверджуються висновки податкового органу щодо отримання працівником додаткового блага.
Враховуючи викладене, з огляду на те, що документи, які були надані для перевірки, відповідають вимогам чинного законодавства, а відтак в повній мірі підтверджують реальність господарських операцій та право позивача на формування податкового кредиту та валових витрат, відсутності належних доказів правомірності прийнятих відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «СП з ІІ у формі ТОВ «ОСОБА_6 Фарбен» - підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ТОВ «СП з ІІ у формі ТОВ «ОСОБА_6 Фарбен» при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 24 973,34 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 1157 від 29.09.2017 року.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 24 973,34 грн. підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 11, 14, 69, 70, 71, 72, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України , суд,
Адміністративний позов спільного підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_5 Фарбен» до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати частково податкове повідомлення-рішення від 15.09.17 №008774617 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток підприємств, створених за участі іноземних інвесторів в частині суми 955 270,11 грн. (у т.ч. за податковими зобовязаннями 897 833,86 грн., за штрафними санкціями 57 436,25 грн.).
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.09.17 №008814617 про збільшення суми грошового зобовязання з військового збору на суму 234,98 грн..
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.09.17 №008814617 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на суму 3674, 64 грн..
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.09.17 №008744617 про застосування суми штрафних санкцій на суму 9170 грн..
Стягнути на користь спільного підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_5 Фарбен» за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС документально підтверджені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 24 973,34 грн.
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 08 листопада 2017 року

Суддя ОСОБА_1