Справа № 808/2163/17
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 листопада 2017 рокусправа № 808/2163/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Сафронової С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року у справі №808/2163/17 за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Запорізької області про зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

18.07.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати прокуратуру Запорізької області доплатити належну йому заробітну плату відповідно до вимог ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» за серпень 2015 року, за вересень 2015 року, жовтень 2015 року, за листопад 2015 року, за грудень 2015 року, за січень 2016 року, за лютий 2016 року, за березень 2016 року, за квітень 2016 року, за травень 2016 року, за червень 2016 року, за липень 2016 року, за серпень 2016 року, за вересень 2016 року, за жовтень 2016 року, за листопад 2016 року, за грудень 2016 року, за січень 2017 року, за лютий 2017 року, за березень 2017 року, а також матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати та матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати за період щорічних відпусток у 2016 та 2017 роках.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що при розрахунку заробітної плати відповідач не дотримувався вимог ст.81 Закону України «Про прокуратуру», що призвело до її виплати у значно меншому розмірі, ніж визначено законом.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність у відповідача правових підстав для виплати позивачу в спірний період заробітної плати в розмірі, визначеному статтею 81 Закону України "Про прокуратуру" (а.с. 22-24).

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильність та неповноту дослідження доказів і встановлення обставин у справі та застосування норм права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову про задоволення позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо правомірності нарахування відповідачем заробітної плати позивачу у спірному періоді. Обґрунтовуючи свою правову позицію заявник апеляційної скарги вказує на те, що закон України має вищу юридичну силу по відношенню до нормативно-правового акту прийнятого Кабінетом Міністрів України, у звязку з чим у спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону, яким визначено розмір заробітної плати прокурора.

Прокуратура Запорізької області подала заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

У судовому засіданні позивач підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, постанову суду скасувати та ухвали нове рішення про задоволення позову.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити у її задоволенні, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач ОСОБА_2 з квітня 1998 року працював в органах прокуратури Запорізької області. 21.04.2017 року звільнився з посади прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 за власним бажанням, у звязку з виходом на пенсію за вислугу років.

За період з липня 2015 року по березень 2017 року прокуратурою Запорізької області заробітна плата нараховувалась виходячи з посадового окладу, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників прокуратури» (зі змінами).

15.07.2015р. набрав чинності Закон України «Про прокуратуру», статтею 81 якого визначено складові та розмір заробітної плати прокурорів.

З моменту набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» заробітна плата позивачу розраховувалась без дотримання вимог статті 81 цього закону, що, на думку позивача, є порушенням закону та призводить до порушення його прав.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Позиція позивача у спірних правовідносинах полягає у наступному.

Відповідно до ст.81 Закону України «Про прокуратуру» заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок (за вислугу років, виконання обов'язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством). При цьому згідно з ч.3 ст.81 Закону (з урахуванням змін) посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури.

Таким чином, на думку позивача, йому як прокурору місцевої прокуратури з 15.07.2015 повинна була нараховуватись заробітна плата із розрахунку посадового окладу з 01.07.2015 року 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, з додаванням усіх передбачених законодавством премій та надбавок.

Однак, з моменту набрання чинності вимоги ст.81 Закону не виконуються, оскільки згідно Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет 2015» норми і положення ст.81 Закону застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування. Це прямо суперечить положенням ч.1 ст.81 Закону, згідно яких заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Незважаючи на те, що розмір заробітної плати прокурорів повинен регулюватись виключно Законом, у зв'язку з положеннями Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет 2015» починаючи з 15 липня 2015 року (дня набрання чинності Законом України «Про прокуратуру») нарахування заробітної плати здійснювалось на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», якою затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури, які не відповідають вимогам ст.81 Закону. Водночас відповідно до п.1 п.13 Розділу XIII Закону України «Про прокуратуру», КМУ доручено у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом, забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом. Проте, всупереч Закону КМУ не були виконані вимоги зазначеної норми. КМУ прийнято, а тому розмір посадового окладу позивача повинен був обчислюватись відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Обґрунтовуючи свою правову позицію відповідач посилався на те, що розміри посадових окладів затверджуються Кабінетом Міністрів України, а саме постановою №505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури». В силу положень ст.19 Конституції України, ст.98 Кодексу законів про працю України, прокуратурою нарахування та виплата заробітної плати здійснюється виключно на підставі штатного розпису та кошторису, затверджених Генеральним прокурором України, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505. Нарахування та виплата прокуратурою позивачу заробітної плати, в межах визначених ст.81 Закону України «Про прокуратуру», суперечить, зокрема, п.1, п.11 ст.23, п.1 ст.48 Бюджетного кодексу України.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Законами України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», «Про Державний бюджет України на 2016 рік», видатки на реалізацію положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру» не передбачено, а отже відповідач не мав правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, 15.07.2015 набрав чинності Закон України №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру».

Відповідно до ч.2 ст.81 Закону України №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру» заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов'язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Згідно із ч.3 ст.81 Закону України №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру», посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат. З 01.01.2017 року набрала чинності нова редакція цієї норми, у відповідності до якої посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури з 1 січня 2017 року становить 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Таким чином, Законом України №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру» визначено, зокрема, розмір посадового окладу прокурора місцевої прокуратури.

Згідно із ч.7 ст.81 Закону України №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру» прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу. Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.13 Розділу XIII Закону №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру», Кабінету Міністрів України доручено: у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

На час виникнення спірних правовідносин між сторонами Кабінет Міністрів України, покладені на нього обовязки п.13 Розділу XIII Закону №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру», не виконав.

В той же час, статтею 89 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Генеральною прокуратурою України.

Статтею 90 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

У свою чергу, пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України №80-VІІІ від 28.12.2014 «Про Державний бюджет України на 2015 рік» (зі змінами і доповненнями), пунктом 11 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено, що частина другої статті 33, статті 81 Закону України «Про прокуратуру» (Голос України, 25.10.2014, №206) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року внесено зміни до Бюджетного кодексу України, зокрема розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено п. 26, яким передбачено, що норми і положення ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

Зазначені положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» не визнавалися неконституційними у встановленому законом порядку.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що при розрахунку заробітної плати та визначенні посадового окладу, з якого розраховується розмір встановлених позивачу надбавок, відповідачем, у спірному періоді, застосовувалися положення постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Відповідно до ст.99 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Згідно із ч.2 ст.8 Закону України «Про оплату праці» умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Як зазначено вище, ст.ст. 89, 90 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

У свою чергу, Законами України про Державний бюджет України на 2015 рік та на 2016 рік, Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року визначено, що положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

На час виникнення спірних правовідносин оклади та умови оплати праці працівників органів прокуратури були врегульовані постановою КМУ №505 від 31.05.2012, при цьому, розмір окладу, зазначений в цій постанові, був іншим, ніж визначено Законом України «Про прокуратуру». Отже, Кабінет Міністрів України покладені на нього п.13 Розділу XIII Закону №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру» обовязки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цим законом у тримісячний строк не виконав.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу, будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 БК, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Зважаючи на те, що з часу набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» Кабінетом Міністрів України зміни до постанови №505 щодо умов оплати праці, зокрема, розмірів окладів працівників прокуратури, не внесено, а Законом України про Державний бюджет України на 2015 рік, а також Законом України Про Державний бюджет України на 2016 рік, видатки на реалізацію положень ст.81 Закону України «Про прокуратуру» не передбачено, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що прокуратура Запорізької області, як розпорядник бюджетних коштів, не мала правових підстав для нарахування та виплати заробітної плати позивачу поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для нарахування та виплати заробітної плати позивачу, у спірному періоді, з урахуванням посадового окладу, який визначено ст.81 Закону України «Про прокуратуру».

Суд вірно зазначив, що посилання позивача на практику Європейського суду з прав людини, а саме на рішення Суду у справі «Суханов та Ільченко проти України» (а.с.28), є безпідставним, оскільки нарахування заробітної плати здійснювалося позивачу не з мотивів відсутності механізму реалізації законодавчо визначених положень, а у звязку з відповідним правовим регулюванням, відповідно до якого повноваження щодо встановлення розміру виплат, передбачених ст.81 Закону України «Про прокуратуру», передані Кабінету Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Встановивши такі обставини, колегія суддів вважає обґрунтованим і висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення вимог про зобовязання прокуратури Запорізької області виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати, оскільки ці вимоги є похідними.

З огляду на викладені обставини справи, колегія суддів прийшла до висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі зясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у звязку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не має.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року у справі №808/2163/17 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст.. 160 зазначеного кодексу з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 02.11.2017.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: А.В. Шлай