Справа № 541/1376/17
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 р.Справа № 541/1376/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: П'янової Я.В. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради на постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11.09.2017р. по справі № 541/1376/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1.( далі - позивач) звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на порушення відповідачем - суб'єктом владних повноважень, його прав у сфері управлінської діяльності через відмову в наданні пільг на житлово-комунальні послуги, як інваліду війни ІІ групи, за фактичним місцем проживання, з дня переміщення з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Просив скасувати рішення Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради №3 від 11.01.2017 року в частині призначення надання ОСОБА_1 пільг на житлово-комунальні послуги за фактичним місцем проживання з дня звернення - 01.12.2016 року; зобов'язати УСЗН Миргородської міської ради надати йому пільги на житлово-комунальні послуги за фактичним місцем проживання з дня переміщення з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а саме з 04.11.2014 року.

Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11.09.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково.

Зобов'язано Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради розглянути питання надання пільги ОСОБА_1, як інваліду війни ІІ групи, на житлово-комунальні послуги за фактичним місцем проживання з дня переміщення - 04.11.2014 року, та прийняти рішення відповідно до вимог діючого законодавства.

Стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради судовий збір у розмірі 640 грн. (шістсот сорок) гривень на спеціальний рахунок Державного бюджету України.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідачем - подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою у зв»язку з неповним з»ясуванням судом, обставин, що мали значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Сторони в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, вивчивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції зроблено висновок про зобов'язання відповідача розглянути питання надання пільги ОСОБА_1, як інваліду війни ІІ групи, на житлово-комунальні послуги за фактичним місцем проживання з дня переміщення - 04.11.2014 року із прийняттям рішення відповідно до вимог діючого законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1, являється внутрішньо переміщеною особою, перебуває на обліку в УСЗН Миргородської міської ради та отримує щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особа для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 04.11.2014 року.

ОСОБА_1 є інвалідом війни II групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується відповідним посвідчення серії Б №526083 (а.с.13).

07.12.2015 року позивач звернувся до УПСЗН Миргородської міської ради з письмовою заявою про надання пільг на житлово-комунальні послуги, як інваліду війни ІІ групи, за фактичним місцем проживання, а саме: АДРЕСА_1 (а.с.6).

Згідно витягу з протоколу №56 засідання комісії по вирішенню спірних питань щодо надання житлових субсидій від 10.12.2015 року, ОСОБА_1 відмовлено у наданні права використання пільг, як інваліду війни ІІ групи, на житлово-комунальні послуги за фактичним місцем проживання, так як факт сплати житлово-комунальних послуг за заявленою адресою не підтверджено (а.с.4).

30.11.2016 року позивачем укладено договір оренди квартири з власником житла, де він фактично мешкає (а.с.8). Відповідно до п.5.7 цього Договору усі витрати за користування комунальними послугами, телефонами, послугами інтернет оплачуються Орендарем самостійно.

01.12.2016 року позивач повторно звернувся до органу соціального захисту населення з заявою про надання вищезазначених пільг за фактичним місцем проживання (а.с.7).

02.12.2016 року комісією по вирішенню спірних питань щодо надання житлових субсидій ОСОБА_1, у зв'язку з тим, що він перебуває на обліку, як переміщена особа і отримує допомогу на проживання, для зменшення витрат на оплату житлово-комунальних послуг рекомендовано звернутися для оформлення субсидії по договору оренди, що підтверджується витягом з протоколу №44 (а.с.5).

11.01.2017 року комісія по вирішенню спірних питань щодо надання житлових субсидій повторно розглянула заяву позивача від 01.12.2016 року про надання пільг на житлово-комунальні послуги ОСОБА_1, як інваліду ІІ групи, за фактичним місцем його проживання. Комісія ухвалила: призначити пільги на житлово-комунальні послуги ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1. Пільги надати з дня звернення (а.с.3).

Таким чином, позивач являється інвалідом війни II групи та має право на використання пільг, визначених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р.№3551-XII, що підтверджується відповідним посвідченням (а.с.19).

Крім того ОСОБА_1, має статус внутрішньо переміщеної особи. Позивач був переміщений до м.Миргород Полтавської області з м.Стаханов Луганської області, вищезазначений населений пункт входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого Розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року №1085-р.

Враховуючи встановлене, колегія суддів зазначає, що відповідно до абз.2.3 ч.7 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого Постановою КМУ від 29.01.2003 року №117, у разі зміни місця проживання поза межами адміністративно-територіальної одиниці пільговик знімається з обліку в уповноваженому органі за попереднім місцем проживання та стає на облік за новим місцем проживання.

Так,уповноважені органи за попереднім місцем проживання пільговика закривають його персональну облікову картку та видають пільговику довідку про зняття з обліку, а за новим місцем проживання відкривають нову облікову картку з дати реєстрації пільговика.

Відповідно до листа Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, адресованого УСЗН Миргородської міської ради у відповідь на звернення позивача на Урядову гарячу лінію по питанню користування пільгами (а.с.37), згідно з Положенням про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, до Реєстру включається інформація про загальні відомості про пільговика, зокрема - адреса зареєстрованого місця проживання (або за рішенням комісій, утворених місцевими держадміністраціями та органами місцевого самоврядування відповідно до Положення, затвердженого Постановою КМУ від 21.10.1995 р.№848, адреса фактичного місця проживання).

За повідомленням Мінсоцполітики: на підставі рішення комісії утвореної органами місцевого самоврядування, управління соціального захисту населення можуть включати до ЄДАРП інформацію про пільговиків за фактичним місцем проживання та використовувати зазначену інформацію для відшкодування витрат постачальникам житлово-комунальних послуг за надані їм пільги за фактичним місцем проживання за умови невідшкодування пільг з оплати житлово-комунальних послуг за місцем реєстрації; враховуючи, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р затвердженого перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження , особи, які переміщуються з цих територій можуть бути включені до ЄДАРП без надання довідки про зняття з обліку ЄДАРП; крім того, право приймати рішення щодо включення до Реєстру інформації про пільговиків за фактичним місцем проживання надано комісії органу місцевого самоврядування, який визначає її роботу, в т.ч. перелік документів, які повинні враховуватися комісією при прийнятті відповідних рішень.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до УСЗН Миргородської міської ради з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг 04.11.2014 року, при цьому в заяві було зазначено, що він являється інвалідом II групи та вказано фактичне місце проживання (а.с.37). Таким чином позивач, як внутрішньо переміщена особа, повинен був включений органом соціального захисту до ЄДАРП за новим місцем проживання, без надання довідки про зняття з обліку ЄДАРП за попереднім місцем проживання, з моменту переміщення.

Згідно ст.2 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 № 1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його заперечення, і докази правомірності прийнятого ним рішення.

Враховуючи встановлене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо зобов'язання відповідача розглянути питання надання пільги ОСОБА_1, як інваліду війни ІІ групи, на житлово-комунальні послуги за фактичним місцем проживання з дня переміщення - 04.11.2014 року із прийняттям рішення відповідно до вимог діючого законодавства.

Згідно частини першої статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими з вище зазначених підстав і висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів, дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11.09.2017р. по справі № 541/1376/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бондар В.О.
Судді(підпис) (підпис) Пянова Я.В. Калиновський В.А.
Повний текст ухвали виготовлений 10.11.2017 р.