Справа № 127/27309/14-а
Суддя: Волошин С. В.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 6-а/127/59/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.11.2017 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина С.В.,

за участю секретаря судового засідання Алексюк В.О.,

представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представників Вінницької районної ради Вінницької області ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву Вінницької районної ради Вінницької області про визнання виконавчого листа по справі №127/27309/14-а, виданого на виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 року таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

04.10.2017 року голова Вінницької районної ради Вінницької області ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа по справі №127/27309/14-а, виданого на виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 року таким, що не підлягає виконанню.

Заяву мотивовано тим, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.03.2017 року скасовано постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.09.2015 року, а справу в частині розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. За результатами нового розгляду справи в цій частині, постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 року постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11.06.2015 року скасовано в частині розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, прийнято нову постанову, якою вирішено стягнути з Вінницької районної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.11.2014 року по 14.09.2015 року включно в сумі 46 497,08 гривень без врахування суми виплаченої вихідної допомоги та утримання обовязкових податків та зборів. На виконання цієї постанови 02.08.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист, який предявлено стягувачем до виконання. Згідно з повідомленням Управління державної казначейської служби України у Вінницькому районі Вінницької області №02-44/447а від 04.08.2017 року зупинено проведення платежів Вінницької районної ради, безспірне списання коштів поки що не відбулося.

Представник заявника ОСОБА_5 в заяві зазначає, що на виконання скасованої постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.09.2015 року у справі №127/27309/14-а з Вінницької районної ради Вінницької області за виконавчим листом від 25.09.2015 року вже було стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.11.2014 року по 14.09.2015 року включно в сумі 46 497,08 гривень шляхом безспірного списання коштів з рахунків боржника 20.10.2015 року. У випадку стягнення з Вінницької районної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.11.2014 року по 14.09.2015 року включно в сумі 46 497,08 гривень шляхом безспірного списання коштів з рахунків боржника на підставі виконавчого листа, виданого у цій же справі 02.08.2017 року відбудеться повторне стягнення заборгованості у справі №127/27309/14-а з того самого боржника на користь того самого стягувача, за той самий період, що суперечить ст. 61 Конституції України.

Викладене стало підставою для звернення до суду із заявою, в якій представник заявника ОСОБА_5 проситьвизнати виконавчий лист від 29.06.2017 року, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області по справі №127/27309/14-а на виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 року таким, що не підлягає виконанню.

Представники Вінницької районної ради Вінницької області в судовому засіданні підтримали заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню з тих же підстав, що наведено у заяві.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 проти задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заперечив, оскільки виконавчий лист від 02.08.2017 року виданий за рішенням суду яке набуло законної сили і воно має бути виконано. Заявнику відмовлено в повороті виконання рішення суду апеляційної інстанції від 14.09.2015 року, а також відмовлено в розясненні рішення суду апеляційної інстанції від 29 червня 2017 року, що становить приюдицію для розгляду цієї заяви, що на даний час перебуває в провадженні суду. Окрім того, звернув увагу суду на те, що Конституція України вказує на необхідність виконання рішень судів, що набули законної сили. На запитання суду чи отримала ОСОБА_1 задоволення за виконавчим листом від 25.09.2015 року на виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.09.2015 року у цій же справі повідомив, що так, кошти його довірителькою ОСОБА_1 отримано в повному обсязі в сумі 46497,08 грн. На запитання суду яка мета предявлення до виконання виконавчого листа у цій же справі від 02.08.2017 року на виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 року, повідомив, що метою предявлення вказаного виконавчого листа до виконання є отримати ще раз задоволення уже за вказаним виконавчим листом, оскільки він виданий на виконання рішення суду, що набуло законної сили. Також зазначив, що якщо Вінницька районна рада Вінницької області бажає отримати з ОСОБА_1 кошти в сумі в сумі 46497,08 грн., що виплачені на виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.09.2015 року, нехай реалізує своє право шляхом звернення до суду з відповідним позовом про стягнення цих коштів, як безпідставно набутих.

Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши матеріали справи, встановив, визначив та дослідив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.09.2015 року у справі № 127/27309/14 а, апеляційну скаргу Вінницької районної ради Вінницької області вирішено залишити без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницької районної ради Вінницької області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди вирішено скасувати. Винесено нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково. Вирішено 1. Визнати протиправним і скасувати розпорядження голови Вінницької районної ради Вінницької області ОСОБА_5 №58-рк від 26.11.2014 року "Про звільнення ОСОБА_1М.".2. Поновити ОСОБА_1 на посаді керуючого справами виконавчого апарату районної ради з дня незаконного звільнення 26.11.2014 року. 3. Стягнути з Вінницької районної ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня незаконного звільнення з 26.11.2014 року по 14.09.2015 року включно в сумі 46 497 (сорок шість тисяч чотириста дев'яносто сім) грн. 08 коп. 4. Стягнути з районного бюджету Вінницької районної ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 5 000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп. 5. Стягнути з районного бюджету Вінницької районної ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 5 000(п'ять тисяч) грн. 00 коп. В іншій частині позову відмовити.

На виконання наведеної постанови суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 отримала виконавчий лист від 25.09.2015 року (а.с. 263 273 т. 2 справи).

Як вбачається з повідомлення Управління Державної казначейської служби України у Вінницькому районі Вінницької області № 14 від 20.10.2015 року «Про безспірне списання коштів з рахунків боржника згідно з меморіальним ордером», та самого меморіального ордеру № 14 від 20.10.2015 року на виконання наведеного вище рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.09.2015 року за виконавчим листом від 25.09.2015 року на користь ОСОБА_1 проведено примусове списання коштів з рахунку № 9803, в сумі 46497,08 грн., які ОСОБА_1 отримала, що не заперечується учасниками процесу.

Разом з тим, як вбачається з Ухвали Вищого адміністративного суду України від 29.03.2017 року (к/800/43455/15) за результатами розгляду касаційної скарги Вінницької районної ради Вінницької області на постанови суду першої та апеляційної інстанції від 11.06.2015 року та 14.09.2015 року відповідно, вирішено, касаційну скаргу задоволити. Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.09.2015 року скасувати, а справу в частині розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. (а.с. 57 59 т. 3 справи).

Підставою для скасування постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.09.2015 року стало те, що суд апеляційної інстанції при розрахунку суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню на користь позивача не взяв до уваги те, що позивач перебувала в центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю, та те, що позивачу була виплачена вихідна допомога, а також не зазначив необхідність утримання податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

При новому розгляді справи Вінницьким апеляційним адміністративним судом вказаної справи, 29.06.2017 року вирішено, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницької районної ради Вінницької області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди скасувати в частині розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В цій частині винесено нову постанову, якою вирішено стягнути з Вінницької районної ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.11.2014 року по 14.09.2015 року включно в сумі 46 497 грн. (сорок шість тисяч чотириста дев'яносто сім гривень) 08 коп. без врахування суми виплаченої вихідної допомоги та утримання обов'язкових податків та зборів. В іншій частині позову вирішено відмовити. (а.с. 118 120 т. 3 справи).

На виконання наведеної постанови суду апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_2 02.08.2017 року отримав виконавчий лист на суму 46497,08 грн. (а.с. 139 т. 3 справи), який предявив до виконання.

Згідно повідомлення № 02 44/447а від 04.08.2017 року Управління Державної казначейської служби України у Вінницькому районі Вінницької області голову Вінницької районної ради ОСОБА_5 повідомлено про надходження до управління виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області від 02.08.2017 року про стягнення на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 46497,08 грн. без врахування суми виплаченої вихідної допомоги та утримання обовязкових податків і зборів. Повідомлено також, що управлінням буде здійснено безспірне списання вказаних коштів, також було запропоновано надати інформацію повязану з виконанням вказаного виконавчого листа.

Разом з тим, згідно доводів представників Вінницької районної ради Вінницької області, таке безспірне списання коштів вже проведено на підставі виконавчого листа від 25.09.2015 року, а тому безспірне списання коштів ще й за виконавчим листом у цій же справі від 02.08.2017 року, на користь того ж стягувача, за той же період, призведе до подвійного стягнення аналогічної за розміром суми коштів, що є порушенням ст. 61 Конституції України.

У цьому звязку суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.259 КАС України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, або визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

З аналізу вказаної норми Закону слідує, що суд може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню в тому числі у разі якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У цьому звязку суд зазначає, що винесення Вінницьким апеляційним адміністративним судом постанови від 29.06.2017 року, за яким видано оскаржуваний виконавчий лист від 02.08.2017 року обумовлено тим, що при винесенні постанови від 14.09.2015 року суд апеляційної інстанції при розрахунку суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню на користь позивача не взяв до уваги те, що позивач перебувала в центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю, та те, що позивачу була виплачена вихідна допомога, а також не зазначив необхідність утримання податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Новий перегляд судом апеляційної інстанції постанови суду першої інстанції обумовлено виключно наведеними обставинами. Суд касаційної інстанції вказав, що при новому перегляді рішення суду першої інстанції мають бути зясовані виключно питання про які наведено в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 29.03.2017 року, про які наведено вище.

З аналізу постанов Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.09.2015 року та від 29.06.2017 року вбачається, що суд зазначив до стягнення з відповідача на користь позивача аналогічну суму в 46497,08 грн., за той же період з 26.11.2014 року по 14.09.2015 року, з тих же самих підстав і той же платіж - стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Разом з тим резолютивна частина постанови суду від 29.06.2017 року (в частині вирішення вказаної позовної вимоги) має єдину відмінність, в порівнянні з резолютивною частиною постанови від 14.09.2015 року (в частині вирішення цієї позовної вимоги), в ній наведено, що вказана сума наведена без врахування суми виплаченої вихідної допомоги та утримання обовязкових податків та зборів.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Предявлення виконавчого листа від 02.08.2017 року до виконання, при уже отриманому задоволенні своїх позовних вимог в цій частині за виконавчим листом від 25.09.2015 року у цій же справі свідчить про бажання позивача провести подвійне стягнення присуджених коштів з відповідача в сумі 46497,08 грн., за той же період з 26.11.2014 року по 14.09.2015 року, з тих же самих підстав і той же платіж - стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що на думку суду є недопустимим, оскільки безспірне списання коштів 20.10.2015 року у вказаному розмірі свідчить що обовязок боржника (відповідача) в цій частині є відсутнім повністю, що згідно вимог ст. 259 КАС України є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Посилання представника позивача на те, що відповідачу відмовлено в повороті виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.09.2015 року, а тому вказана сума не може бути стягнута з відповідача в такому порядку, заслуговує на увагу, однак наявність рішення про відмову в повороті виконання не може слугувати підставою для відмови в задоволенні і цієї заяви, оскільки ці процесуальні інститути різні як за правовою природою так і за своєю суттю. В даному випадку заявник (боржник) не просить стягнути з позивача отриману суму за виконавчим листом від 25.09.2015 року а просить визнати новий виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, оскільки обовязок боржника відсутній.

Посилання представника позивача на постанову Верховного суду України у справі № 755/6665/15 ц від 22.03.2017 року, щодо недопустимості визнання виконавчого листа таким що не підлягає до виконання, не приймається судом до уваги, оскільки в даному випадку мають місце інші правовідносини (відсутнє виконавче провадження, фактичне отримання позивачем присудженого задоволення, відсутність обовязку боржника по сплаті на користь стягувача 46497,08 грн., через його фактичне виконання, тощо.).

Таким чином суд приходить до висновку про задоволення заяви Вінницької районної ради Вінницької області про визнання виконавчого листа від 02.08.2017 року, виданого на виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 року у справі № 127/27309/14 а, таким що не підлягає виконанню, в частині стягнення з Вінницької районної ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26.11.2014 року по 14.09.2015 року включно в сумі 46497,08 грн.

В іншій частині виконавчий лист має залишатись в силі, оскільки формулювання «без врахування суми виплаченої вихідної допомоги та утримання обовязкових податків та зборів» було наслідком та основною суттю постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 року. Та рішення суду в цій частині має бути виконано роботодавцем (відповідачем по справі) при сплаті відповідних обовязкових податків та зборів, в якості податкового агента.

На підставі викладеного, керуючись ст. 259 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити частково.

Визнати виконавчий лист від 02.08.2017 року, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області на виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 року у справі № 127/27309/14 а, таким що не підлягає виконанню, в частині стягнення з Вінницької районної ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26.11.2014 року по 14.09.2015 року включно в сумі 46497,08 грн.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: