Справа № 826/22020/15
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

08 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Бєлової Л.В.,

Парінова А.Б.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 19 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Статус» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві та просило:

- визнати протиправними дії відповідача щодо проведення камеральної перевірки ПАТ «Страхова компанія «Статус», за результатами якої складено Акт від 17.04.2015 №3171/26-53-15-03;

- скасувати податкові повідомлення-рішення від 08.05.2015 № та №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 липня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що процедурні порушення, допущені під час проведення перевірки, не можуть бути єдиною підставою для скасування податкових повідомлень-рішень.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у місті Києві проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток за 2014 рік ПрАТ «Страхова компанія «Статус», за результатами якої було складено Акт від 17.04.2015 №3171/26-53-15-03.

В ході проведення перевірки контролюючим органом встановлено порушення платником вимог наказу Міністерства доходів і зборів України від 27.01.2014 №84 та листа Міністерства доходів і зборів України від 07.02.2014 №3194/7/99-99-19-03-01-17 при заповненні декларації з податку на доходи (прибуток) страховика за 2014 рік, а саме:

1) у поданій звітній декларації з податку на доходи (прибуток) страховика за 2014 рік від 26.02.2015 № встановлено порушення вимог наказу Міністерства доходів і зборів України від 27.01.2014 №84 та пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями), а саме: у полі 2 декларації неправильно обрано звітний (податковий) період (рік) код форми, який обирається платниками податку, у яких базовим податковим (звітним) періодом є календарний квартал;

2) платником в декларації з податку на прибуток за 2014 рік неправильно враховано у зменшення (рядок 12.1) суму 1581911,00 грн. згідно з декларацією з податку на прибуток за 2012 рік (реєстраційний номер від 08.02.2013 №), у січні-лютому 2014 року суму 269657,00 грн. та у березні-грудні 20104 року суму 183422,00 грн. згідно з декларацією з податку на прибуток за 2013 рік від 28.02.2014 №.

Крім того, за результатами перевірки було встановлено, що платник порушує терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання зі плати авансових внесків з податку на прибуток протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України.

На підставі вищеозначеного Акту перевірки ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у місті Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 08.05.2015 №, яким за затримку на 192 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання у розмірі 975228,00 грн., ПрАТ «Страхова компанія «Статус» зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 195045,60 грн.; №, яким за затримку на 10 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання у розмірі 112325,00 грн., позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 11232,50 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що перевірка, проведена з порушенням вимог Податкового кодексу України, не може створювати юридично значимих наслідків, зокрема, у вигляді прийнятих на її підставі податкових повідомлень-рішень. Відтак, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню як такі, що прийняті на підставі безпідставно проведеної перевірки.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

У відповідності до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій) (підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 76.1 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

В той же час, в пункті 3 Розділу ІІ Закону України від 28 грудня 2014 року №71-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється: з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість; з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Виключення з цієї заборони передбачені лише якшо:

1) суб'єкт господарювання має обсяг доходу понад 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік;

2) перевірка проведена з дозволу Кабміну, за заявкою суб'єкта господарювання, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України;

3) у випадку, якщо суб'єкт господарювання ввозить на митну територію України та/або виробляє та/або реалізує підакцизні товари (з 01 січня 2015 року).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, копії податкової декларації з податку на прибуток ПрАТ «Страхова компанія «Статус» за 2014 рік сукупний розмір доходів позивача складає 135 565 888 грн., тобто менше 20 мільйонів.

При цьому, відповідачем як суб'єктом владних повноважень, не надано суду доказів того, що у межах спірних правовідносин були наявні передбачені положеннями Закону виключення із заборони, необхідні для проведення перевірки, а саме: дозвіл Кабінету Міністрів України, заявка суб'єкта господарювання щодо його перевірки, здійснення операцій з підакцизними товарами, рішення суду або відповідні вимоги Кримінального процесуального кодексу України.

В контексті вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції враховує правову позицію Вищого адміністративного суду України, викладеного в ухвалі від 15.03.2017 по справі №823/359/15, відповідно до якої неправомірність дій податкового органу щодо проведення перевірки свідчить про неналежність та недопустимість такого доказу як Акт перевірки, який, в свою чергу, не може бути використаний для формування висновків та вчинення будь-яких дій на його підставі, оскільки податкова інформація зібрана з порушенням норм чинного законодавства.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки камеральна перевірка позивача була проведена податковим органом поза межами повноважень та всупереч законодавчій забороні на їх проведення, винесені за результатами такої перевірки податкові повідомлення-рішення від 08.05.2015 № та № є протиправними, а тому підлягають скасуванню.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови суду немає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 липня 2017 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 09 листопада 2017 року.