Справа № 813/1597/17
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

813/1597/17

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2017 року справа № 813/1597/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі :

Головуючого - судді - Гулкевич І.З.,

секретар судового засідання Іванес Х.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові адміністративну справу за позовом Яворівської міської ради Львівської області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Яворівської міської ради Львівської області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними та скасування: постанови ВП № 53676982 від 05.04.2017 року про відкриття виконавчого провадження; ВП № 53677016 від 11.04.2017 року про відкриття виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувані постанови є незаконними та такими, що слід скасувати, оскільки постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23.01.2017 р зобов’язано позивача вжити відповідно до вимог чинного законодавства заходів щодо розроблення та погодження науково-проектної документації з визначення меж та режимів використання історичних ареалів м. Яворів Львівської області та вжити відповідно до вимог чинного законодавства заходів щодо розроблення проекту землеустрою з організації та встановлення меж територій історико-культурного призначення, забезпечити проведення робіт з винесення меж історичного ареалу м. Яворова Львівської області та закріплення їх в натурі (на місцевості) та віднесення в його межах земель до земель історико-культурного призначення.

Однак, у постанові не вказано, в який конкретно термін Яворівська міська рада повинна виконати зобов’язання та які саме заходити повинна вчинити для належного виконання зобов’язання, і резолютивна частина постанови не передбачає заходів примусового виконання рішення, відтак відповідачем протиправно відкрито виконавче провадження.

Крім того, зазначає що відповідачем порушено строки надсилання постанов про відкриття виконавчого провадження, а також є не зрозумілим, чому на підставі одно виконавчого листа винесено дві постанови про відкриття виконавчого провадження.

Представник позивача в судове засідання не з’явився, подав промову у судових дебатах, в якій просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач явки уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Попередньо надав заперечення на адміністративний позов, в яких посилаючись на те, що державний виконавець приймаючи оскаржувані постанови діяв у межах, у спосіб та в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", у зв’язку з чим просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно з частиною 1 статті 41 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

23 січня 2017 року Львівським окружним адміністративним судом винесено постанову про зобов’язання Яворівської міської ради вжити відповідно до вимог чинного законодавства заходів щодо розроблення та погодження науково-проектної документації з визначення меж та режимів використання історичних ареалів м. Яворів Львівської області та вжити відповідно до вимог чинного законодавства заходів щодо розроблення проекту землеустрою з організації та встановлення меж територій історико-культурного призначення, забезпечити проведення робіт з винесення меж історичного ареалу м. Яворова Львівської області та закріплення їх в натурі (на місцевості) та віднесення в його межах земель до земель історико-культурного призначення.

На виконання вказаної постанови Львівським окружним адміністративним судом 27 лютого 2017 року видано два виконавчі листи.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 05.04.2017 року відкрито виконавче провадження №53676982 щодо виконавчого листа №813/3408/16 про зобов’язання Яворівської міської ради вжити відповідно до вимог чинного законодавства заходів щодо розроблення та погодження науково-проектної документації з визначення меж та режимів використання історичних ареалів м. Яворів Львівської області.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 11.04.2017 року відкрито виконавче провадження №53677016 щодо виконавчого листа №813/3408/16 про зобов’язання Яворівської міської ради вжити відповідно до вимог чинного законодавства заходів щодо розроблення проекту землеустрою з організації та встановлення меж територій історико-культурного призначення, забезпечити проведення робіт з винесення меж історичного ареалу м. Яворова Львівської області та закріплення їх в натурі (на місцевості) та віднесення в його межах земель до земель історико-культурного призначення.

Вважаючи вказані рішення відповідача протиправними та такими, що слід скасувати позивач звернувся із позовом до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч. 2 цієї ж статті можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одночасно Конституцією встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах,

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Предметом доказування відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України i є обов'язковими до виконання на всій території України.

За приписами частин 2, 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Порядок примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) у разі невиконання їх у добровільному порядку визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Стаття 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає ряд вимог, які пред'являються до виконавчого документа, а саме: у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Частина 3 згаданої статті передбачає також, що виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов'язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов'язаний мати таку печатку.

Як вбачається матеріалів справи, до Відділу примусових виконань рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області надійшли виконавчі листи №813/3408/16, видані 27.02.2017 Львівським окружним адміністративним судом.

Головним державним виконавцем Відділу примусових виконань рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перевірено виконавчі листи на предмет відповідності вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» та 05.04.2017 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53676982, 11.04.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53677016.

З урахуванням того, що відповідно до приписів статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо цей документ відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження", суд вважає, що отримавши виконавчі документи, у державного виконавця були всі підстави відкрити виконавче провадження.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Положеннями ст. 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, у контексті з положеннями частини 1 статті 6 КА України, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Згідно з вимогами частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відтак, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом лише у разі, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Позивач не навів суду обґрунтувань незаконності відкриття виконавчого провадження.

Позивачем не зазначено жодних обставин та не надано доказів, які б вказували на те, що відповідачем допущено порушення вимог законодавства при прийнятті постанови про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно винесено постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.04.2017 та 11.04.2017 року.

Також суд зазначає, що позивачем виконано постанову суду в частині зобов’язання Яворівської міської ради вжити відповідно до вимог чинного законодавства заходів щодо розроблення та погодження науково-проектної документації з визначення меж та режимів використання історичних ареалів м. Яворів Львівської області, про що відповідачем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 11.10.2017 року ВП №53676982.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, на момент розгляду справи, надав суду достатні беззаперечні докази в обґрунтування обставин щодо правомірності та обґрунтованості прийнятих постанов про відкриття виконавчого провадження, як такі, що прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 94 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 10 листопада 2017 року.

Суддя Гулкевич І.З.