Справа № 592/6162/17
Суддя: Бурда Б. В.
Дата ухвалення: 2017-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 592/6162/17
Провадження № 2-а/591/607/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в особі судді Бурда Б.В. розглянувши в порядку скороченого провадження матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області про визнання дій протиправними, спонукання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

Позивач свої вимоги мотивує тим, що в 1998 році йому була призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування і з цього часу вона перебуває на обліку як пенсіонер по інвалідності в УПФ України в Тростянецькому районі. На даний час він працює на посаді заступника начальника ГТУЮ з питань державної виконавчої служби начальника УДВС ГТУЮ у Сумській області. З 01.04.2015 року виплата пенсії йому була припинена з посиланням на ст. 12 Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року, ст. 47 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Вказаною статтею було передбачено, що тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України Про державну службу , пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Відповідно до п.5 Перехідних положень до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, у тому числі Закону України «Про державну службу» . Оскільки до 01.06.2015 року Верховною Радою України не було прийнято закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01.06.2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне грошове утримання призначалися відповідно до ряду законів, в тому числі ЗУ «Про державну службу» . Вважає, що з 01.06.2015 року відпали підстави для припинення виплати йому пенсії по інвалідності, оскільки він з зазначеної дати не є особою, яка має право на призначення пенсії у порядку спеціального закону. В зв'язку з чим, він звернувся до відповідача з заявою про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, але йому було в цьому відмовлено. Вважає, що дії відповідача з приводу відмови у відновленні виплати раніше призначеної пенсії порушують його права та є протиправними, просить зобовязати відповідача відновити виплату раніше призначеної пенсії з 01 червня 2015 року.

Судом встановлено, що позивач працює на посаді посаді заступника начальника ГТУЮ з питань державної виконавчої служби начальника УДВС ГТУЮ у Сумській області.

Позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійному фонду України в Тростянецькому районі Сумської області та йому було призначено пенсію по інвалідності 3 групи від загального захворювання відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування

З 1 квітня 2015 року відповідач з посиланням на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII призупинив виплату позивачу пенсії, призначеної на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В лютому 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про поновлення виплати йому пенсії по інвалідності, починаючи з 1 червня 2015 року, але йому було в цьому відмовлено.

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України.

Так з 01.04.2015 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Положеннями абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" (із змінами відповідно до Закону № 213-VIII) встановлено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Як зазначив сам позивач, він на даний час є державним службовцем та працює на посаді посаді заступника начальника ГТУЮ з питань державної виконавчої служби начальника УДВС ГТУЮ у Сумській області.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про те, що оскільки позивач продовжує працювати на державній службі та враховуючи зміни до законодавства відповідно до Закону № 213-VIII, відсутні підстави для нарахування та виплати , позивачу пенсії по інвалідності як інваліду 3 групи відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

Вищезазначені норми Закону є діючими, рішенням Конституційного суду України неконституційними не визнані, а отже підлягають обов'язковому застосуванню органами Пенсійного фонду України та всіма органами державної влади на території України.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 № 20-рп/2011, визначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадянина та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень (абзац сьомий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення). При цьому Конституційним Судом України взято до уваги статтю 22 Загальної декларації прав людини, за якою розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено і рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 21.10.2004 (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення).

Враховуючи вищенаведене, одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України також зазначив, що передбачені законами соціально - економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Доводи позивача про те, що з 01.06.2015 порушені її права на соціальний захист, оскільки з цієї дати згідно приписів п. 5 Прикінцевих положень Закону України № 213-УІІІ він втратив право на призначення пенсії за вислугу років у порядку, передбаченому Законом України "Про державну службу ", у звязку з чим вважає про відсутність підстав з 01.06.2015 для відмови у поновленні їй виплати пенсії як інваліду 3 групи на підставі Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" суд вважає необґрунтованими з огляду на те, що Законом України № 213-УІІІ були внесені зміни до ст. 47 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", за якими тимчасово з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року пенсія, призначена відповідно до цього Закону, не виплачуються у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах та на умовах визначених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів". Положення цього Закону були продовжені на період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року (Закон №911-VIII від 24.12.2015 року) та на період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року (Закон №1774-VIII від 06.12.2016 р)

Відповідно до приписів ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наведених вище обставин суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 159-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову за необґрунтованістю вимог.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя