Справа № 804/5021/17
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"08" листопада 2017 р.Справа № 804/5021/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Малиш Н.І.

суддів: Баранник Н.П. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2017року у справі №804/5021/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправним ненадання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою зазначеною у листі від 03.07.2017 року № К-5593/0-3261/6-17 та зобовязання управління Держземгеокадастру у Дніпропетровській області повторно розглянути клопотання позивача від 25.05.2017р. про розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для особистого селянського господарства на території Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій відповідача щодо не розгляду звернення позивача у строки, визначені законодавством, а також неправомірне визначення незгоди викладеної у листі відповідача.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2017р. позов задоволено.

Рішення суду обґрунтовано протиправністю дій відповідача щодо не розгляду звернення позивача у строки визначені законодавством та фактично нерозглядом заяви (клопотання) позивача по суті, відсутністю мотивованої відповіді з питання, викладеного заявником у клопотанні.

Відповідач на вказане рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на звернення позивача надано відповідь - розяснення листом від 04.07.2017р. щодо ненадання дозволу на розробку проекту землеустрою, прийнятим у відповідності до законодавства, а тому і підстави для повторного розгляду звернення відсутні.

У судовому засіданні представники позивача щодо задоволення апеляційної скарги заперечили, у її задоволенні просили відмовити. Суду апеляційної інстанції зазначили, що також вважають, що позов позивача підписано особою за довіреністю, яка, на їх думку, можливо не надає таких повноважень.

Представник відповідача, особи, що подала апеляційну скаргу, до суду апеляційної інстанції не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Колегія суддів, заслухавши представників позивача, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач 25 травня 2017 направив клопотання до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, яке отримане 31 травня 2017 року, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області. До клопотання додані наступні документи: копія паспорту, копія ідентифікаційного коду, графічні матеріали про зазначення бажаного місця розташування земельної ділянки, копія посвідчення учасника бойових дій (а.с. 17, 64).

Не отримавши відповіді в місячний термін, позивач звернувся на гарячу лінію Держгеокадастру.

Також 04.07.2017р. позивач, не отримавши в місячний термін рішення відповідача, згідно принципу мовчазної згоди, замовив розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с. 22).

Відповідач листом від 04.07.2017р. з посиланням на постанову постанову КМУ №413 від 07 червня 2017 року , повідомив позивача, що бажана земельна ділянка не зарезервована для учасників бойових дій. Вказаний лист позивач отримав 28.07.2017 (а.см. 24).

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Перелік документів, які додаються до клопотання, визначено абз.2 частини 2 статті 123 Земельного кодексу України. Цією ж нормою встановлена заборона вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Враховуючи зазначене, законодавством визначено, які документи подаються та терміни розгляду відповідного клопотання - місячний строк. За результатами розгляду клопотання може бути або надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою або надано мотивовану відмову у його наданні.

Таким чином, використання позивачем права, регламентованого частиною 3 статті 123 Земельного кодексу України, не позбавляє суб'єкта владних повноважень від виконання обов'язків передбачених чинним законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25.04.2017 року у справі № К/800/36136/16.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Чіткий перелік документів, які додаються до клопотання, визначено абз.2 частини 2 статті 123 Земельного кодексу України. Цією ж нормою встановлена заборона вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Чинним законодавством не передбачено надання особою, зацікавленою в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, інформації щодо перебування земельної ділянки у переліку земельних ділянок державної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції, задовольняючи позов, прийшов до вірного висновку щодо протиправності ненадання дозволу відповідачем при розгляді клопотання позивача.

Лист відповідача від 04.07.2017р. по суті не містить а ні відмови, а не надання дозволу, з посиланням на те, що земля яка планувалась позивачем для відведення, відноситься до земель, які не зарезервовані для передачі учасникам АТО.

Таким чином суд першої інстанції для захисту прав та інтересів позивача, вірно прийшов до висновку про задоволення вимог позивача про зобовязання відповідача розглянути клопотання позивача від 25.05.2017р. (зареєстровано відповідачем 31.05.2017р.), оскільки лист відповідача від 04.07.2017р. не містить обґрунтованих причин, як для відмови, передбачені частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України.

Крім того, є вірною позиція суду першої інстанції, що законодавство України, яке регулює спірні правовідносини, не передбачає першочергове право учасників АТО на надання їм у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства порівняно з іншою категорію громадян та про таке не зазначав і позивач.

Зазначені мотиви Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у листі від 04.07.2017р. який не містить а ні відмови, а ні згоди в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, не містять обґрунтованих причин, для відмови, які чітко передбачені частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України.

Щодо посилання представників позивача на те, що позов позивача підписано особою за довіреністю, яка, на їх думку, можливо не надає таких повноважень, колегія суду зазначає наступне.

Копія довіреності міститься в матеріалах справи (а.с. 12). Оригінал довіреності був наданий суду апеляційної інстанції для огляду.

Колегія суду вважає, що не можна однозначно вважати, що така довіреність не надавала представникові права на звернення до суду, а тому не знаходить підстав для скасування постанови і залишення позову без розгляду у відповідності до ч. 1 ст. 203 КАС України.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.160, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2017року у справі №804/5021/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про зобовязання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскарженню в порядку і строки визначені ст.. 212 КАС України

Повний текст рішення виготовлено 09 листопада 2017року.

Головуючий: Н.І. Малиш

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак