Справа № 159/3273/17
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/3273/17
Провадження № 2-а/159/210/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. в складі

головуючого - судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача Стояновича В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ГУНП у Волинській області Стояновича В.М. про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач 04.09.17 р. звернувся до суду із вказаним вище адміністративним позовом, просить скасувати як незаконну постанову серії ДР № 008276 від 28.08.17 р., винесену відповідачем про притягнення його до адмінвідповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП (далі - оскаржувану постанову). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно з оскаржуваною постановою його було притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.. Зазначає, що з оскаржуваної постанови слідує, що він, на думку поліцейського, порушив ПДР України, а саме: о 19 год. 50 хв. 28.08.17 р. керував автомобілем марки «Фіат Дукато», н. з. АС 4572 АК, на автодорозі у м. Ковелі Волинської області, по вул. Володимирській; здійснив обгін т/з у попутньому напрямку на пішохідному переході, чим порушив п. 14.6 ПДР України. Вважає оскаржувану постанову незаконною, винесеною з порушенням ст. ст. 245, 280 КУпАП та перевищенням компетенції. При розгляді справи не було з»ясовано та доведено обставин, що свідчили б про наявність у його діях ознак проступку. Зазначає, що, дійсно, о 19 год. 50 хв. 28.08.17 р. він керував вказаним вище автомобілем по вул. Володимирській у м. Ковелі Волинської області, та був зупинений відповідачем. Останній, перевіривши його документи, без обґрунтувань повідомив, що він ніби - то порушив правила обгону та здійснив такий на пішохідному переході. На думку відповідача, він порушив п. 14. 6 ПДР України, про що було винесено оскаржувану постанову. При ознайомленні з останньою він письмово зазначив про те, що не згідний з протоколом. Інших документів у справі йому надано не було. Покликаючись на ст. 215 КУпАП, зазначає, що зі слів відповідача, правопорушення ним було зафіксовано візуально; останній не пояснив, чи були при об»їзді перешкоди, обгоні чи здійсненні будь - якого іншого маневру; не надав йому фото - чи відеодоказів про факт порушення. Свідків порушення ним правил обгону не було. Інших доказів порушення ним ПДР України у відповідача не було. Вважає недоведеним факт вчинення ним правопорушення. Покликаючись на ч. 2 ст. 258, ст. ст. 283, 276 КУпАП, рішення КС України від 26.05.15 р. № 5 - рп/2015, ч. 3 ст. 258 КУпАП, ст. 276 КУпАП, зазначає, що справа про адмінправопорушення щодо нього мала б бути розглянутою за місцезнаходженням органу, уповноваженого на її розгляд, тобто, у м. Луцьку, по вул. Винниченка, 11, де розташоване ГУ НП у Волинській області, або у м. Ковелі Волинської області, по вул. Незалежності, 119 «а», де розташований Ковельським ВП ГУ НП у Волинській області, а не на місці вчинення. Однак, відповідач розглянув справу на місці зупинення т/з, чим суттєво порушив його права. Покликаючись на ст. ст. 245, 268 КУпАП, зазначає, що відповідач позбавив його можливості реалізувати його права. Покликаючись на ст. ст. 278, 279 КУпАП, зазначає, що після висловлення звинувачень відповідач у своєму службовому автомобілі виніс оскаржувану постанову без підготовки справи до розгляду, не представившись, не вирішивши клопотань, без дослідження доказів і заслуховування особи, яка бере участь у справи, чим грубо порушив вимоги вказаних вище норм права. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, обґрунтував його вищенаведеними доводами, просить позов задовольнити. Суду додатково пояснив, що він у зазначений у оскаржуваній постанові час в районі розташування «лежачого поліцейського» біля ЗОШ № 7 по вул. Володимирській у м. Ковелі здійснив об»їзд автомобіля, що стояв збоку на «лежачому поліцейському», обгін автомобіля. Об»їзд і обгін одного й того ж легкового автомобіля він здійснив там, де розташований «лежачий поліцейский». Поліцейські його наздогнали, повідомили, що він здійснив обгін. Об»їзд легкового автомобіля він здійснив за 15 м до пішохідного переходу. Уточнює, що обгону не здійснював. Побачивши, що цей автомобіль на «лежачому поліцейському» заглох, водій метушився, він прийняв рішення здійснити об»їзд. Ставлення відповідача було неадекватним, хамським, зверхнім. Останній не надав доказів його винуватості. Чи виносився відповідачем протокол, він не пригадує. Свою незгоду з оскаржуваною постановою він зазначив на наданому йому примірникові оскаржуваної постанови. Відповідач не зазначав про те, що має докази його винуватості. Вважає, що оскільки у нього з відповідачем виникла суперечка, то останній не мав права на розгляд справи на місці. Поліцейські не заслухали водія того автомобіля, якого, як вказав відповідач, він обігнав. Просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позову не визнав, письмового заперечення проти позову до суду не подав. У судовому засіданні пояснив, що він як поліцейський здійснював патрулювання із поліцейським ОСОБА_4 по вул. Володимирській, біля буд. № 4 побачили автомобіль позивача, що обігнав безпосередньо на пішохідному переході т/з. Позивача було зупинено через деяку відстань від місця події у «карманчику», винесено оскаржувану постанову. Спочатку позивач нічого не заперечував. Але коли він йому вручив копію оскаржуваної постанови, то позивач висловив свою незгоду з викладеним у ній. Протоколу про адмінправопорушення він не складав. Просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши письмові докази у справі, з'ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачене ст. ч. 2 ст. 122 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов"язані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв»язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Як слідує із змісту ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об»єктивне з»ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіганню правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови на момент її винесення.

Відповідно до п. 14.6 ПДР України, обгін заборонено, серед іншого, ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті.

Ч. 2 ст. 122 КУпАП, дійсно, передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил обгону, за що передбачено штраф у розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на даний час складає суму 425 грн..

Відповідно до змістук п. 1.10 ПДР України, обгін - це випередження одного або кількох транспортних засобів, пов'язане з виїздом на смугу зустрічного руху;

Відповідно до копії оскаржуваної постанови, наданої суду позивачем, 28.08.17 р. відповідачем як поліцейський СРП по вул. Володимирській у м. Ковелі Волинської області виніс щодо позивача оскаржувану постанову. В останній зазначено, що позивач, 28.08.17 р. о 19 год. 50 хв. у м. Ковелі Волинської області по вул. Володимирській керував автомобілем марки «Фіат», д н. з. АС 4572 АК, та здійсним обгін т/з, що рухався у попутньому напрямку, на пішохідному переході, чим порушив п. 14. 6 ПДР України. Тим самим скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. На позивача накладено адмінстягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.. Копія оскаржуваної постанови вручена позивачеві під розпис 28.08.17 р.. На оскаржуваній постанові міститься розпис позивача в отриманні її копії та зазначення про незгоду з протоколом.

Свідок ОСОБА_4 в суді показав, що в кінці серпня 2017 р. із відповідачем він як поліцейський ніс службу на час винесення оскаржуваної постанови. На службовому автомобілі вони рухались по вул. Володимирській у м. Ковелі Волинської області, від Собору у напрямку вул. Варшавської. Біля ЗОШ № 7 є «лежачий поліцейський» та пішохідний перехід. Безпосередньо перед ними рухався автомобіль, який став здійснювати обгін безпосередньо на пішохідному переході. Автомобіль, якого обігнав позивач, призупинився перед «лежачим поліцейським», їхав через нього помалу. Під час здійснення обгону у полі його зору було два автомобілі - позивача та той, якого позивач обганяв. Позивача було зупинено. У автомобілі позивача була пасажир - жінка. Під час підготовки справи до розгляду він був поряд сторін та бачив і чув, що протокол про адмінправопорушнення відповідач не складав, фотофіксування не проводилось, позивачеві було пояснено суть правопорушення. Клопотань, у т. ч. про допит свідка, не було. Позивач спочатку був згідний з тим, що він вчинив правопорушення. Було винесено оскаржувану постанову. Потім позивач став заперечувати винуватість, нагрубив.

Таким чином, у судовому засіданні достовірно встановлено, що о 19 год. 50 хв. 28.08.17 р. по вул. Володимирській у м. Ковелі Волинської області, біля буд. № 4 позивач, керуючи вказаним вище автомобілем, здійснив не об»їзд транспортного засобу, а обгін т/з, що рухався попереду нього з незначною швидкістю через наявну у тому місці дороги полосу штучної (дорожньої) нерівності як елементу дорожнього обладнання для примусового зниження швидкості руху транспортних засобів - «лежачого поліцейського», що розташована біля пішохідного переходу на відстані, меншій ніж 50 м, та безпосередньо на пішохідному переході.

Показаннями свідка ОСОБА_4 повністю простовуються доводи позивача.

Відповідно до змісту ст. 251 КУпАП, вона визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається із змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Однак, позивач не надав суду доказів на підтвердження такого свого твердження.

Позивач зазначає про порушення відповідачем ст. ст. 251, 252 КУпАП, однак, доказів на підтвердження такого свого твердження суду не надав.

Як слідує зі змісту ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні, перед винесенням оскаржуваної постанови відповідачем не складався щодо позивача протокол про адмінправопорушення.

Як передбачено ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні встановлено, що до винесення оскаржуваної постанови у позивача не було до відповідача ні клопотань, ні заперечень з приводу вчинення правопорушення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких, зокрема, віднесено до компетенції Національної поліції.

Як слідує з положень ч. ч. 3 - 6 ст. 258 КУпАП, протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених ч. 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у т. ч. зафіксованих в автоматичному режимі. Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), згідно з Рішенням КС України від 22.12.10 р. N 23 - рп/2010 визнано (на час ухвалення рішення) частину шосту - на даний час - це є ч. 7 - ст. 258 КУпАП, яка визначала, що у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

Як слідує зі змісту ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Суд зауважує, що, дійсно, відповідно до рішення КС України від 26.05.15 р. за конституційним поданням Уповноваженого ВР України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення КС України зазначив, що у ч. ч. 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Разом з тим, слід приймати до уваги, що зміни до ст. 258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Нацполіції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.15 р. N 1 395 (далі - Інструкція), що зареєстровано в МЮ України 10.11.15 р. за N 1 408/27 853, якою урегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення КС України і цим нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Отже, приписи рішення КС України від 26.05.15 р. повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених після 26.05.15 р., та вищевказаною Інструкцією.

На час винесення оскаржуваної постанови ст. 276 КУпАП вже була доповнена частиною 6 у наведеній вище редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.15 р. N 596 - VIII.

КУпАП визначено правопорушення, що не потребують довготривалої процедури, їх перелік є вичерпний, коли особу можна притягти до адміністративної відповідальності безпосередньо на місці вчинення правопорушення. В усіх інших випадках розгляд справи провадиться за, серед іншого, місцем вчинення, коли складається протокол, збираються інші докази та протокол надсилається на розгляд уповноваженому органу.

Таким чином, підстав для складання протоколу про адмінправопорушення перед винесенням оскаржуваної постанови, надіслання його на розгляд за адресою місцязнаходження керівництва відповідача, у відповідача не було.

Відповідно до положень розд. III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідач правомірно виніс оскаржувану постанову у місці, що визначене ним як місце вчинення правопорушення.

З врахуванням позиції позивача до винесення оскаржуваної постанови та визнання винуватості, відповідач не збирав додаткових доказів винуватості позивача.

У відповідності до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Письмового заперечення проти позову від відповідача не надійшло.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що, дійсно, 28.08.17 р. відповідачем було винесено щодо позивача оскаржувану постанову правомірно та з дотриманням вимог чинного законодавства. Суд приходить до висновку, що при розгляді справи про притягнення позивача до адмінвідповідальності та прийнятті оскаржуваної постанови відповідачем не було допущено порушення вимог закону, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Інші доводи позивача стосовно неправомірності поведінки відповідача не знайшли свого ствердження в судовому засіданні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 8 - 11, п. 2 ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 72, ст. ст. 86, 87, 159, 160 - 163, 256, 100 КАС України, ст. ст. 7, 9, ст. ст. 222, 245, 251, 252, 256, 268, 272, 278, ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайсуд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі 10 днів з наступного дня після її проголошення.

Головуючий:І. М. Логвинюк