Справа № 821/1557/17
Суддя: Дмитрієва О.О.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1557/17
11 год. 13 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Дмитрієвої О.О.,

при секретарі: Пономаренко М.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Белінко Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, відповідач) стосовно не надання йому висновку за результатами розгляду проекту землеустрою щодо відведення в оренду для ведення фермерського господарства земельних ділянок: площею 13,2837 га кадастровий номер НОМЕР_1; площею 6,1798 га кадастровий номер НОМЕР_2, місце розташування на території Добропільської сільської ради, Голопристанського району, Херсонської області, у строки та в порядку, визначеному ст. 186-1 Земельного кодексу України та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області прийняти рішення відповідно до статті 186-1 Земельного кодексу України за результатами розгляду такого проекту. Свої позовні вимоги мотивує тим, що додержуючись процедури погодження проекту землеустрою ним у відповідності до положень Земельного кодексу України (далі - ЗК України) було отримано всі позитивні висновки органів, зазначених у ч. 3 ст. 186 ЗК України. Тому 28.08.2017 року він звернувся до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 13,2837 га кадастровий номер НОМЕР_1 та площею 6,1798 га кадастровий номер НОМЕР_2 в оренду, надавши при цьому необхідні додатки, а саме проект землеустрою, витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку, копії документів уповноваженої особи. Проте у вересні 2017 року ОСОБА_1 було отримано лист ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 08.09.2017 року №10301/0-3441/6-17, згідно якого йому повідомлено про те, що відповідно до норм чинного законодавства та інших нормативно-правових актів України на даний час Головне управління має право затверджувати документації із землеустрою лише по дозволах наданих територіальними органами Держгеокадастру. Зазначивши про те, оскільки Головне управління не надавало заявнику дозвіл на розроблення документації із землеустрою тому у нього відсутні правові підстави для її затвердження та передачі земельної ділянки в оренду.

Позивач зазначає, що із позицією ГУ Держгеокадастру у Херсонській області не згоден. Окрім того вказує на те, що за результатами розгляду його заяви про затвердження проекту землеустрою відповідачем не приймався жодний із висновків, передбачених ч.5 ст. 186-1 ЗК України, а лист ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 08.09.2017 року №10301/0-3441/6-17 неможливо розцінювати як «висновок» у розумінні ст.. 186-1 ЗК України.

Таким чином позивач вважає бездіяльність ГУ Держгеокадастру у Херсонській області у ненаданні йому висновку відповідно до ст.. 186-1 ЗК України за результатами розгляду його проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства протиправною, а свої права порушеними, тому і звернувся до суду за їх захистом.

Позивач та його представник в судове засідання прибули. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав заявлених у адміністративному позові.

Представник відповідача в судове засідання прибув. Заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог, надавши при цьому суду письмові заперечення на позовну заяву. Вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначив, що згідно Положення про Головне управління Держгеокадастру у області, затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 за № 1391/29521, Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та йому підпорядковане, і розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Херсонської області. Пояснив, що з 1 січня 2013 року набули чинності ряд законодавчих та нормативних актів, які суттєво змінюють процедуру набуття прав на землю, формування земельних ділянок та реєстрації прав на них. У відповідності з новим законодавством, змінилися функції Держземагентства, органів державної виконавчої влади у цій сфері. Законом надаються центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів та його територіальним органам повноваження щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності, виключаючи зазначені повноваження в місцевих обласних державних адміністрацій. Відтепер Держземагентство України згідно покладених на нього завдань передає відповідно до закону безпосередньо або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб. А наказом Мінагрополітики від 25.01.2013 року за № 40 затверджені зміни до Положення про Головне управління Держземагентства в області, згідно з якими останнє передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб в межах області. Зазначає, що Законом України від 02.06.2015 № 497-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою» (далі закон № 497-VIII), з урахуванням зміни повноважень, органів державної влади та органів місцевого самоврядування щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної форми власності з 01.01.2013, відповідно до вимог Закону України 06.09.2012 № 5245-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», визначено граничний термін дії дозволів наданих органами державної влади та місцевого самоврядування до набрання чинності закону № 497- VIII. Пунктами 1 та 2 розділу І прикінцевих та перехідних положень Закону № 497- VIII визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування (закон набрав чинності з 07.07.2015), прийняті і не виконані до набрання чинності цим Законом рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувачі» зберігають чинність протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом, а розроблені відповідно до цих рішень проекти землеустрою після погодження в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, підлягають затвердженню органом, який надав дозвіл на їх розроблення, та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру.

Позивач звернувся із заявою від 28.08.2017 до Головного управління затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства, на території Добропільської сільської ради Голопристанського району, тобто за спливом дворічного терміну, визначеного Законом № 497- VIII, про що заявнику було доведено листом Головного управління від 08.09,2017 №Ц-10301/0-3441/6-17. Одночасно, до відома позивача зазначеним листом було доведено, що Головне управління має правові підстави затверджувати землевпорядну документацію лише на підставі дозволів, наданих територіальними органами Держгеокадастру, та прямо зазначено, що Головне управління такого дозволу в межах чинного законодавства не надавало, а тому в нього відсутні правові підстави в задоволенні клопотань позивача.

Пояснює, що Постановою КМУ від 07.06.2017 №413 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними», яка вступила в дію 17.06.2017 року, в зв'язку із визначеними повноваженнями Головного управління стосовно затвердження виключно документації із землеустрою, на яку дозвіл надано територіальними органами Держгеокадастру.

Таким чином відповідач вважає, оскільки Головне управління не надавало заявнику дозвіл на розроблення документації із землеустрою, то у нього відсутні правові підстави для затвердження документації та передачі земельної ділянки у власність.

Окрім того, представник відповідача зазначив, що суд при винесенні рішення та у разі задоволення позову повинен додержуватись Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, та згідно яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Враховуючи Постанову пленуму Верховного Суду України від 16.04.2007 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Стосовно посилання позивача на існування діючого Розпорядження Голопристанської районної державної адміністрації від 28.08.2012 № 691 «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду громадянину ОСОБА_1.», то питання щодо чинності рішень органів які здійснюють представницькі функції на окремо визначеній території, були предметом розгляду Конституційного суду України. Так, рішенням Конституційного суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009, у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25 частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) що аналогію права може бути застосовано до питання визнання чинності та внесення змін до рішень (розпоряджень) органів державної влади місцевих державних адміністрацій, зазначається, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Таким чином, розпорядження Голопристанської районної державної адміністрації від 28.08.2012 № 691, було виконано в момент його винесення (був наданий дозвіл), а тому не може використовуватись як аргумент його не виконання іншим органом державної влади, в даному конкретному випадку Головним управлінням, тим більш, що на необхідність виконання зазначеного розпорядження саме органом який його виніс наголошується пунктом 2 розділу І прикінцевих та перехідних положень Закону № 497-VIII, що позивачем виконано не було в наслідок не надання розробленого проекту землеустрою на затвердження.

Таким чином, враховуючи викладене відповідач вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Розглянувши позовну заяву та заперечення на неї, вислухавши думку представників сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

Розпорядженням голови Голопристанської районної державної адміністрації №691 від 28.08.2012 року «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду громадянину ОСОБА_1.» позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтованою площею 20,00 га строком на 49 років для ведення фермерського господарства на території Добропільської сільської ради. На підставі зазначеного розпорядження позивачем замовлено проект землеустрою, який був розроблений приватним підприємством «Югземсервіс». Зазначеним проектом передбачено відведення ОСОБА_1 в оренду для ведення фермерського господарства земельних ділянок: площею 13,2837 га кадастровий номер НОМЕР_1 та площею 6,1798 га кадастровий номер НОМЕР_2, які розташовані на території Добропільської сільської ради Голопристанського району Херсонської області.

Відповідно до матеріалів справи встановлено, що у процесі виконання передбаченої Земельним кодексом України процедури погодження проекту землеустрою, позивачем було отримано від перелічених у ч.3 ст.186-1 цього Кодексу окремих органів позитивні висновки.

28.08.2017 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок №1 площею 13,2837 га та №2 площею 6,1798 га на території Добропільської сільської ради Голопристанського району для ведення фермерського господарства. До заяви було додано проект землеустрою, витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку, копії документів уповноваженої особи та доручення.

ГУ Держгеокадастру у Херсонській області 08.09.2017 року ОСОБА_1 було надано відповідь у листі №10301/0-3441/6-17 Про розгляд заяви, у якій зазначено, що на даний час Головне управління має право затверджувати документації із землеустрою лише по дозволах наданих територіальними органами Держгеокадастру, а тому відсутні правові підстави для її затвердження та передачі земельної ділянки в оренду.

Вирішуючи даний спір, суд виходить із такого.

Згідно вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статями 13, 14 Конституції України встановлено, що земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Право власності на землю гарантується, набувається та реалізується громадянами виключно у відповідності до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель вирішуються Земельним кодексом України.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 № 858-IV, землеустрій проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі: надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок.

Згідно статті 25 Закону України "Про землеустрій", документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Один з видів документації із землеустрою є проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Статтею 30 Закону України "Про землеустрій", встановлено, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Згідно ч.3 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 123 Земельного кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Так, зокрема, відповідно до вимог частини першої статті 186-1 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

В силу частини четвертої статті 186-1 Земельного кодексу України, розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (частина 5 статті 186-1 Земельного кодексу України)

Згідно частини шостої статті 186-1 Земельного кодексу України, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Так, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 р. № 15 та відповідно до положення про Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру така є центральним органом виконавчої влади, який, зокрема реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Відповідно до п. 7 Положення Держгеокадастру орган здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 р. № 5 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області є територіальним органом Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру та йому підпорядковане і розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Херсонської області.

Відповідно до пп.19 п.4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 р. № 333 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 р. за № 1391/29521, Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до покладених на нього завдань погоджує в межах повноважень, передбачених законом, документацію із землеустрою.

Враховуючи вищевикладене, Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області є органом, уповноваженим розпоряджатися землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Херсонської області та на якого ч.1 ст.186-1 Земельного кодексу України покладено обов'язок погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності.

Враховуючи викладене, вказані повноваження поряд з іншими складають зміст компетенції відповідача і є його дискреційними повноваженнями, для реалізації яких йому надана свобода діяти в установлених законодавством межах на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій чи один з варіантів можливих рішень.

Згідно з частиною 13 статті 123 Земельного кодексу України, підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

За змістом ч.ч.4-8 ст.186-1 Земельного кодексу України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті (тобто у разі необхідності додаткового погодження), - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій статті 186-1 Земельного кодексу України, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Органам, зазначеним у частинах першій - третій статті 186-1 Земельного кодексу України, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій"; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт. Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій статті 186-1 Земельного кодексу України, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки. Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Окрім того, норми ст.186-1 Земельного кодексу України містять припис що єдиною формою результату розгляду будь-яким з перелічених у цій статті органів проекту землеустрою є висновок про погодження такого проекту або про відмову в такому погодженні.

Так, ГУ Держгеокадастру у Херсонській області 08.09.2017 року ОСОБА_1 на його заяву від 28.08.2017 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок №1 площею 13,2837 та №2 площею 6,1798 було надано відповідь у листі №10301/0-3441/6-17 Про розгляд заяви, у якій зазначено, що на даний час Головне управління має право затверджувати документації із землеустрою лише по дозволах наданих територіальними органами Держгеокадастру, а тому відсутні правові підстави для її затвердження та передачі земельної ділянки в оренду.

Пунктом 9 Положення № 15 від 14.01.2015р. визначено, що Держгеокадастр в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України та наказів Мінагрополітики видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання. Пунктом 8 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області передбачено, що ГУ Держгеокадастру в області у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

З наведеного вбачається, що чинним законодавством України передбачена єдина форма рішення, що приймається територіальними органами Держгеокадастру за результатами розгляду заяв про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, а саме наказ. Таким чином, судом встановлено, що відмова відповідача у затвердженні проекту землеустрою, оформлена листом від 08.09.2017 року №10301/0-3441/6-17 Про розгляд заяви не є документом організаційно-розпорядчого характеру.

За змістом наведеного та враховуючи положення ч.5 ст.186-1 Земельного кодексу України, суд приходить до висновку, що Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області при вирішенні питання про відмову позивачу у затвердженні проекту землеустрою діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а саме не прийнявши жодного із можливих висновків за розглядом заяви позивача не виконав покладеного на нього законом обов'язку та допустив протиправну бездіяльність.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області та наявність підстав для їх задоволення, оскільки відповідачем не доведено правомірність своїх дій, які оскаржені позивачем.

При цьому суд зауважує на тому, що відповідач вправі прийняти за заявою позивача будь-яке рішення з передбачених ч.5 ст.186-1 Земельного кодексу України в порядку та у строки, передбачені вказаною статтею.

Згідно з частиною першою ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.8, 9, 11, 71, 158-163, 167 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, що полягає у не наданні ОСОБА_1 висновку за результатами розгляду його заяви від 28.08.2017р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду для ведення фермерського господарства земельних ділянок кадастровий номер НОМЕР_1 та кадастровий номер НОМЕР_2 у строки та в порядку, визначеному ст. 186-1 Земельного кодексу України.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області прийняти рішення відповідно до ст. 186-1 земельного кодексу України за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 28.08.2017р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду для ведення фермерського господарства земельних ділянок кадастровий номер НОМЕР_1 та кадастровий номер НОМЕР_2 у строки та в порядку, визначеному ст. 186-1 Земельного кодексу України.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1280 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень нуль копійок).

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України надміру сплачений судовий збір у розмірі 67,20 грн. (шістдесят сім гривень двадцять копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 13 листопада 2017 р.

Суддя Дмитрієва О.О.

кат. 6.2