Справа № 816/1305/17
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2017-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/1305/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шевченко О.С.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Сиромятнікова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

07 серпня 2017 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (надалі - відповідач, УМВС України в Полтавській області), з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог прийнятої судом до розгляду, просив:

- визнати незаконними дії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" з необмеженим терміном дії, викладену в листі від 06.07.2017 № С-243 л.к. /115/39/01-2017;

- зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в особі Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області видати ОСОБА_1 посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" та нагрудний знак "Ветеран органів внутрішніх справ" відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.06.2017 № 742 "Про порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран органів внутрішніх справ".

В обґрунтування посилався на те, що в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знаку "Ветеран органів внутрішніх справ" в 2008 році було видано посвідчення з обмеженим терміном дії (до 30.08.2009) та не видано нагрудний знак. Вважає, що таким чином обмежено його права на соціальний захист як ветерана органів внутрішніх справ.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (надалі по тексту - відповідач, УМВС в Полтавській області) проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити в повному обсязі, підтримуючи позицію, викладену в оскаржуваному листі УМВС в Полтавській області від 06.07.2017 № С-243 л.к.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України. Наказом від 08.05.2008 № 75 о/с майора міліції ОСОБА_1 (Т-208747), заступника начальника Полтавського міського управління - начальника штабу, звільнено з органів внутрішніх справ у запас через хворобу (за п. б ст. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України) /а.с. 34/.

Згідно вищевказаного наказу вислуга років ОСОБА_1 станом на 08.05.2008 в календарному обчисленні становить 24 роки 01 місяць 11 днів, в пільговому обчисленні 26 років 02 місяці 20 днів.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК від 12.08.2008 серії 7-66 ТЕ № 0004644 позивачу в зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в ОВС встановлено 2 групу інвалідності на строк з 12.08.2008 до 01.09.2009 із датою чергового переогляду -серпень 2009 року /а.с. 20/.

На підставі вищевказаній довідки МСЕК та пункту 3 статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" позивачу УМВС в Полтавській області 18.08.2008 видано посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" № П-074241 зазначеним терміном дії до 30.08.2009 (запис дати здійснено від руки) /а.с. 57/.

Так за змістом п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" від 24.03.1998 року № 203/98-ВР (в редакції чинній на момент видачі посвідчення) ветеранами органів внутрішніх справ визнаються інваліди I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, і які мають вислугу в органах внутрішніх справ 20 років і більше.

Згідно вищевказаного посвідчення Управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Октябрської районної ради позивача включено до Єдиному державного автоматизованого реєстру як отримувача пільги ветерана органів внутрішніх справ, про що йому була видана довідка від 26.11.2008 № 2821 про реєстрацію в Єдиному державному автоматизованому реєстрі як отримувач пільги ветеран органів внутрішніх справ, яка розповсюджується на трьох осіб /а.с. 57/.

За змістом пояснень позивача, наданих в ході судового розгляду, він користувався даними пільгами протягом дії посвідчення. До суду про оскарженням дій (рішення) щодо внесеного запису до посвідчення серії П № 074271 з 2008 року до моменту звернення із даним позовом не звертався, огляд МСЕК після 2008 року не проходив та станом на момент розгляду справи група інвалідності йому не встановлена.

В той же час вважаючи свої права порушеними, 19.06.2017 позивач письмово звернувся до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області із проханням видати дублікат посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" від 18.08.2008 за № П-074241 та нагрудний знак у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 01.06.2002 № 742 "Про порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран органів внутрішніх справ", оскільки в порушення вказаної постанови йому було видане посвідчення з обмеженим терміном дії та не видано нагрудний знак "Ветеран органів внутрішніх справ" /а.с. 19/.

Листом від 06.07.2017 № С243 л.к. /115/39/01-2017 за підписом голови ліквідаційної комісії УМВС в Полтавській області повідомлено позивача, що видача дубліката посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" не передбачено чинним законодавством, та у випадку якщо посвідчення стало непридатним або втрачене, видається нове посвідчення за заявою ветерана. Зазначили, що посвідчення та нагрудні знаки видаються особам, які набули статусу ветеранів відповідно до статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист". А оскільки вислуга ОСОБА_1 для призначення пенсії становить 24 роки 1 місяць 11 днів в календарному та 26 років 07 місяців 05 днів у пільговому обчисленні, а термін дії довідки МСЕК серії МСЕ № 0004644 від 12.08.2008 закінчився 01.09.2009, то підстави для видачі посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ " в УМВС у Полтавській області відсутні.

Не погодившись із діями відповідача, позивач звернувся до суду про їх оскарження.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.

Статус, зокрема, ветеранів органів внутрішніх справ визначається Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» (Закон № 203/98 в редакції від 07.05.2017).

За приписами пункту 3 статті 5 Закону № 203/98 інваліди I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, і які мають вислугу військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України 20 років і більше.

Аналогічні підстави для набуття статусу ветерана органів внутрішніх справ містилися у нормі ч. 3 ст. 5 цього ж Закону в редакції станом на момент видачі позивачу відповідного посвідчення (серпень 2008 року).

Нормами статті 10 Закону № 203/98, зокрема, визначено, що ветеранам органів внутрішніх справ вручаються посвідчення та нагрудні знаки.

Зразки посвідчень, нагрудних знаків та порядок їх виготовлення і вручення визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог вказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2002 № 742 затверджено Порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран органів внутрішніх справ", та відповідно затверджено зразок та опис посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ", зразок та опис нагрудного знака "Ветеран органів внутрішніх справ" (далі - Порядок 742).

Пунктом 2 означеної постанови постановлено поширити дію Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1601 (далі - Порядок № 1601) на видачу посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран органів внутрішніх справ".

Так відповідно до пункту 3 Порядку № 1601 підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби" є один з таких документів: наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку; довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності I чи II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов'язаних з виконанням обов'язків військової служби; посвідчення про нагородження медаллю "Ветеран Вооруженных Сил СССР".

Позивачу 12.08.2008 було видано посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" № П-074241 з терміном дії до 30.08.2009 на підставі довідки до акту огляду МСЕК від 12.08.2008 серії 7-66 ТЕ № 0004644 (в зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в ОВС встановлено 2 групи інвалідності на строк з 12.08.2008 до 01.09.2009).

Згідно Порядку № 742 посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" являє собою книжечку-розгортку, на правому внутрішньому боці угорі якої повинен міститься напис: "Пред'явник цього посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів органів внутрішніх справ", посередині - "ПОСВІДЧЕННЯ БЕЗТЕРМІНОВЕ І ДІЙСНЕ НА ВСІЙ ТЕРИТОРІЇ УКРАЇНИ", нижче - "Дата видачі ___ ____________ 20 р.".

В матеріалах справи міститься копія посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" № П-074241, в якому міститься виправлення щодо терміну дії посвідчення, а саме у надписі "ПОСВІДЧЕННЯ БЕЗТЕРМІНОВЕ І ДІЙСНЕ НА ВСІЙ ТЕРИТОРІЇ УКРАЇНИ" замість закресленого слова "БЕЗ" зазначено "до 31.08.2009".

Таким чином посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" було надано позивачу із строком дії до 31.08.2009.

В ході судового розгляду позивач та його представник посилалися на висновки Конституційного Суду України, викладені у рішенні від 27.02.2003 № 4-рп/2003 (справа про ветеранів органів внутрішніх справ), згідно яких Законом України «Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист» набуття статусу ветерана органів внутрішніх справ не пов'язується з часом звільнення особи зі служби в цих органах. З тексту статті 5 Закону очевидно, що ветеранами органів внутрішніх справ визнаються особи за умови наявності фактів, передбачених цією статтею.

Позивач та його представник звертали увагу суду на те, що одним із таких фактів є набуття статусу інваліда І та ІІ групи, якщо інвалідність настала внаслідок захворювання одержаного в період проходження військової служби в органах внутрішніх справ.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 звільнений з органів внутрішніх справ наказом від 08.05.2008 № 75 о/с /а.с. 34/, інвалідність 2 групи зв'язку із захворюванням, пов'язаним із проходженням служби в ОВС, встановлено позивачу вже поза межами проходження служби в органах внутрішніх справ, а саме згідно акту огляду МСЕК від 12.08.2008 серії 7-66 ТЕ № 0004644 на строк з 12.08.2008 до 01.09.2009, на підставі якого з урахуванням вислуги років відповідачем 18.08.2008 видано позивачу відповідне посвідчення.

Тобто відповідач не пов'язував набуття статусу позивачем ветерана органів внутрішніх справ із часом звільнення особи зі служби в цих органах.

Представник відповідача в судовому засіданні наполягав, що видачею посвідчення відповідачем підтверджується статус особи як ветерана органів внутрішніх справ, що надає останньому право на пільги, встановлені Законом № 203/98. Такий статус у випадку позивача може бути підтверджений виключно за наявності одночасно двох умов: 1) вислуга в органах внутрішніх справ - 20 років і більше, а також 2) набуття статусу інваліда І та ІІ групи, якщо інвалідність настала внаслідок захворювання одержаного в період проходження військової служби в органах внутрішніх справ. Саме цим критерієм керувався відповідач при видачі позивачу посвідчення 18.08.2008. Натомість вказував, що при зверненні позивача в 2017 році останній не відповідав наведеному критерію, оскільки строк встановлення інвалідності (з 12.08.2008 до 01.09.2009) давно закінчився, і станом на момент судового розгляду даної справи не поновлювався, у зв'язку з чим відповідач позбавлений можливості підтвердити його статус як ветерана органів внутрішніх справ.

В свою чергу позивач та його представник зазначали, що ані Закон України «Про статус ветеранів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб, їх соціальний захист», ані постанова Кабінету Міністрів України від 01.06.2002 № 742 «Про порядок видачі посвідчень і вручення нагрудного знаку «Ветеран органів внутрішніх справ» не містять будь-яких положень щодо проходження будь-якої процедури набуття або підтвердження відповідного статусу ветерана органів внутрішніх справ. Цей статус набувається автоматично за наявності відповідного юридичного факту, на що і вказав Конституційний Суд України. При цьому строковий статус інвалідності не означає строкового характеру статусу ветерана органів внутрішніх справ, що підтверджується правовою позицією Вищого адміністративного суду України в ухвалі від 18.12.2013 № К-20337/10.

Отже, на думку позивача, оскаржувана відмова є неправомірною, адже строковий характер інвалідності й факт її закінчення не обумовлює припинення статусу ветерана органів внутрішніх справ, який набувається особою одноразово в силу виникнення юридичного факту, передбаченого ст. 5 Закону № 203/98. Особа, яка має статус ветерана органів внутрішніх справ, може реалізувати надані законом пільги лише за умови наявності підтверджуючого документу - посвідчення ветерана органів внутрішніх справ. Тож внаслідок неправомірної відмови у видачі позивачу такого документу, він позбавлений можливості користуватися пільгами, встановлені законодавством, що і стало причиною звернення до суду із даним позовом.

Виходячи із вищевикладеного, суд дійшов таких висновків.

Позивачу не було відмовлено у видачі посвідчення «Ветерана органів внутрішніх справ», таке посвідчення йому було видано 18.08.2008 /а.с. 57/ однак із обмеженням терміну дії до 31.08.2009.

В основу даного позову ОСОБА_1 покладено незгоду саме із обмеженням терміну дії виданого посвідчення.

При цьому, позивачем не оскаржувалися такі дії відповідача ані з моменту видачі вищевказаного посвідчення, а ні протягом його дії, ані, навіть, після закінчення терміну його дії в межах строків звернення до суду в порядку адміністративного судочинства, хоча останньому достовірно було відомо про обставини (обмеження терміну дії виданого посвідчення) з моменту отримання названого документу.

Даний спір є спором, пов'язаним із проходженням громадянином публічної служби.

Як встановлено ч.2 ст.5 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

За змістом ч.1 та ч.3 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

При цьому, процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

За загальним правилом перебіг строку звернення до адміністративного суду починається з дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла та повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

При цьому, сам по собі інститут строку звернення до адміністративного суду має на меті полегшення надання учасниками адміністративного процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Іншими словами, обмеження строку реалізації права на судовий захист покликаний передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Обґрунтованих пояснень із наведенням поважності причин з приводу не оскарження дій відповідача щодо обмеження терміну дії виданого посвідчення позивачем не наведено, а судом не встановлено.

Вищевикладені доводи позивача та його представника могли б бути покладені в основу адміністративного позову при оскарженні дій щодо обмеження терміну дії виданого посвідчення за умови дотримання строків звернення до адміністративного суду із такими позовними вимогами.

Тож приймаючи до уваги той факт, що позивачем не було оскаржено в установлені строки дії відповідача щодо обмеження терміну дії виданого посвідчення та не видачі нагрудного знака «Ветеран органів внутрішніх справ», які на його думку фактично стали наслідком обмеження його прав в подальшому, то суд позбавлений можливості надати правову оцінку доводам позивача, які стосуються його незгоди саме з цими діями відповідача, таким чином, щоб ця оцінка мала юридичне значення для предмету оскарження в даному провадженні.

Інших доводів та доказів у їх підтвердження щодо протиправності дій УМВС України в Полтавській області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" з необмеженим терміном дії, викладену в листі від 06.07.2017 № С-243 л.к. /115/39/01-2017, позивачем не наведено, а судом не встановлено.

Суд погоджується з тим, що станом на момент звернення позивача до УМВС України в Полтавській області у червні 2017 року /а.с.19/ позивач не відповідав вимогам для набуття статусу ветерана органів внутрішніх справ, оскільки не мав інвалідності 1 чи 2 групи.

За таких обставин, в задоволенні позову належить відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 08 листопада 2017 року.

Суддя Л.О. Єресько