Справа № 757/4098/17-а
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 757/4098/17-а Головуючий у 1-й інстанції: Васильєва Н.П. Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

08 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Безименної Н.В., секретар судового засідання Качак Х.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Луцьку Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Капустинського Максима Юрійовича на постанову Печерського районного суду м.Києва від 21 червня 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції у місті Луцьку та інспектора роти номер 3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Луцьку Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Капустинського Максима Юрійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

24.01.2017 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у місті Луцьку та інспектора роти номер 3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Луцьку Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Капустинського Максима Юрійовича про скасування постанови серії АР № 861918 від 14.01.2017 про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП в розмірі 255 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він дотримувався ПДР, тому постанова підлягає скасуванню.

Постановою Печерського районного суду м.Києва від 21 червня 2017 р. позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечена безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР номер 861918 відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.122 КУпАП. В решті адміністративного позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Печерського районного суду м.Києва від 21 червня 2017 р. як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідач під час винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення та притягнення позивача до відповідальності діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що інспектором роти №3 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП старшим лейтенантом поліції Капустинським М.Ю. 14.01.2017 року накладено стягнення на ОСОБА_3 у виді штрафу у розмірі 255 грн. 00 коп. за адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, що підтверджується постановою від 14.01.2017 року АР №с 861918.

Відповідно до вищевказаної постанови ОСОБА_3 14.01.2017 о 14 год. 30 хв. в місті Луцьку по вулиці Словацького, 7, ОСОБА_3 здійснив зупинку в зоні дії знаку « 3.34 «зупинку заборонено», чим порушив п. 8.4. Правил дорожнього руху.(а.с. 6)

Вказані обставини підтверджені документально та відеозаписом з місця події.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

З огляду на ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі посилається на доданий відеозапис, який зафіксований за допомогою нагрудної відеокамери №ZМ0337, та фото витяг з карти м. Луцька, вул.. Словацького,7 - місця розташування дорожного знаку 3.34 та автомобіля позивача.

Проте, дослідивши надані докази, колегія суддів зазначає наступне.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків, зупинки, стоянки.

Пунктом 8.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 (далі по тексту - ПДР) передбачено дорожні знаки, зокрема, заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до пункту 15.2 ПДР за відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

З наданого відповідачем відеозапису вбачається, що позивачем здійснено зупинку відповідно до пункту 15.2 ПДР, при цьому у місці, де було здійснено вимушену зупинку позивачем, на відеозапису не відображено забороняючих для цього знаків, дороги заметені снігом.

Крім того, даним відеозаписом не спростовуються твердження позивача, що ним була ввімкнена аварійна світлова сигналізація відповідно до підпункту «а» пункту 9 ПДР України.

Отже, враховуючи сукупність обставин, зокрема, що ОСОБА_3 не знав міста, погодні умови, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зупинка позивача була вимушеною.

Безпідставними також є доводи відповідача, що рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження його слів.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається саме на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, заперечує проти позову, саме він повинен був довести законність винесеної ним постанови.

Щодо посилання відповідача на витяг з карти міста Луцька, вул.Словацького,7 місця розташування дорожнього знаку 3.34 та автомобіля позивача, то колегія суддів зауважує, що постанову щодо позивача складено інспектором 14.01.2017 року. На відео з камери поліцейського, добре видно, що кругом лежить сніг і надворі зима. У той же час з наданого відповідачем «витягу з карти» вбачається, що на фото не зима. З наданої роздруківки взагалі не вбачається, коли зроблено фотографію, роздруковану відповідачем, з неї не видно де саме стояв автомобіль позивача. Отже, надана фотографія не відповідає вимогам належності та допустимості доказу і не свідчить про вчинення позивачем будь-якого порушення.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Підтвердженням вчинення адміністративного Проступку є докази.

Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В порушення вказаних вимог відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином, за таких підстав оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За таких обставин, постанова про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено вини ОСОБА_3 щодо скоєння ним 14.01.2017 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме здійснення зупинки в зоні дії знаку « 3.34 «зупинку заборонено», тобто, порушення п. 8.4. Правил дорожнього руху.

Нормами ч. 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з частиною 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Таким чином, всі наведені доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текст ухвали виготовлено 13.11.2017р.

Керуючись статтями 41, 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Луцьку Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Капустинського Максима Юрійовича на постанову Печерського районного суду м.Києва від 21 червня 2017 р., залишити без задоволення.

Постанову Печерського районного суду м.Києва від 21 червня 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції у місті Луцьку та інспектора роти номер 3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Луцьку Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Капустинського Максима Юрійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

Н.В. Безименна