Справа № 803/885/17
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/9883/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Костіва М.В.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача ОСОБА_1;

від відповідача - ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 управління ДФС у Волинській обл. на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09.08.2017р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Бест ОСОБА_5» до ОСОБА_3 управління ДФС у Волинській обл. про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення щодо зменшення податкових зобовязання та кредиту з податку на додану вартість,-

В С Т А Н О В И Л А:

14.07.2017р. позивач ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю /ОСОБА_6/ «Бест ОСОБА_5» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати винесене відповідачем ОСОБА_3 управлінням /ГУ/ ДФС у Волинській обл. податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 04.07.2017р.; стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого судового збору (а.с.3-8).

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 09.08.2017р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Волинській обл. № НОМЕР_1 від 04.07.2017р.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 2157 грн. 67 коп. сплаченого судового збору (а.с.138-145).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржила відповідач ГУ ДФС у Волинській обл., яка покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.154-155).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції невірно оцінені докази по справі як такі, що підтверджують реальність здійснення господарських операцій по придбанню товару (олія соняшникова) між позивачем та ОСОБА_6 «ОСОБА_7С.Ю.» та його реалізації на користь ОСОБА_6 «Клевер Сторс». Зокрема, у видаткових накладних є відсутніми відомості щодо конкретної особи, яка підписувала вказані накладні, а також довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей. Такі обставини не дають змоги ідентифікувати осіб, які брали участь в складанні первинних документів та були відповідальними за проведення господарських операцій. Також товарно-транспортні накладні на транспортування товарів складені за участі ОСОБА_8, який не перебував у трудових відносинах з перевізником ФОП ОСОБА_9

Окрім цього, проведеними заходами не підтверджено придбання ОСОБА_6 «Клевер Сторс» у позивача олії соняшникової торгової марки (ТМ) «Розумниця», зокрема, проведеною інвентаризацією виявлено продукцію, яка датована 17.11.2016р., 09.12.2016р., 31.01.2017р. Контрагент ОСОБА_6 «ОСОБА_7С.Ю.» не є виробником вказаного товару. Аналізом податкових накладних по ланцюгах постачання не встановлено придбання ОСОБА_6 «ОСОБА_7С.Ю.» олії соняшникової, яка в подальшому була реалізована позивачу. До перевірки не надані якісні посвідчення, гігієнічні сертифікати та інші документи, що підтверджують якість товару, дату виготовлення та визначають термін придатності.

Враховуючи відсутність під час проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, ненадання на вимогу відповідача первинних документів, наявні дефекти під час заповнення документів, не видається можливим підтвердити фактичне здійснення розглядуваних господарських операцій; також вказані операції не узгоджуються із реальним часом їх здійснення.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, упродовж 30.05.2017р.-19.06.2017р. відповідачем ГУ ДФС у Волинській обл. проведено планову виїзну перевірку ОСОБА_6 «Бест ОСОБА_5» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р., за результатами якої складено Акт перевірки № 5411/14-01/38339600 від 26.06.2017р. (а.с.9-52).

Проведеною перевіркою встановлено, що в порушення вимог ст.ст.1-4, 8, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.2.4 ст.2, ст.ст.3, 6 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затв. наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р., Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», пп.14.1.36, 14.1.202, 14.1.231 п.14.1 ст.14, ст.ст.22, 23, п.п.44.1, 44.6 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198, п.201.4 ст.201 Податкового кодексу /ПК/ України позивачем по взаємовідносинах з ОСОБА_6 «Клевер Сторс» завищено доходи в сумі 863072 грн. 70 коп. та податкові зобовязання з податку на додану вартість /ПДВ/ в сумі 143845 грн. 40 коп., по взаємовідносинах з ОСОБА_6 «ОСОБА_7С.Ю.» завищено витрати (собівартість реалізованих товарів) в сумі 862722 грн. та податковий кредит з ПДВ в сумі 143787 грн., що призвело до завищення задекларованих сум з ПДВ на 58 грн., в тому числі заниження за грудень 2015 року на 65067 грн., завищення за січень 2016 року на 32 грн. та квітень 2016 року в сумі 65093 грн.

На підставі наведеного Акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 04.07.2017р., яким зменшено суму податкового зобовязання з ПДВ за 2016 рік на суму 143845 грн. та зменшено податковий кредит з ПДВ за 2015-2016 роки на 143787 грн. (а.с.53).

Підставою для винесення спірного рішення щодо зменшення податкового зобовязання та податкового кредиту з ПДВ є висновки податкового органу про те, що позивачем безпідставно відображені в податковому обліку господарські операції щодо придбання товарів (олія соняшникова) у ОСОБА_6 «ОСОБА_7С.Ю.» та їх подальшої реалізації ОСОБА_6 «Клевер Сторс».

Такий висновок ґрунтується на тому, що у видаткових накладних є відсутніми відомості щодо конкретної особи, яка підписувала вказані накладні, а також не надані довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей. Такі обставини не дають змоги ідентифікувати осіб, які брали участь в складанні первинних документів та були відповідальними за проведення господарських операцій. Також товарно-транспортні накладні на транспортування товарів складені за участі ОСОБА_8, який не перебував у трудових відносинах з перевізником ФОП ОСОБА_9

Окрім цього, проведеними заходами не підтверджено придбання ОСОБА_6 «Клевер Сторс» у позивача олії соняшникової торгової марки (ТМ) «Розумниця», зокрема, проведеною інвентаризацією виявлено продукцію, яка датована 17.11.2016р., 09.12.2016р., 31.01.2017р. Контрагент ОСОБА_6 «ОСОБА_7С.Ю.» не є виробником вказаного товару. Аналізом податкових накладних по ланцюгах постачання не встановлено придбання ОСОБА_6 «ОСОБА_7С.Ю.» олії соняшникової, яка в подальшому була реалізована позивачу. До перевірки не надані якісні посвідчення, гігієнічні сертифікати та інші документи, що підтверджують якість товару, дату виготовлення та визначають термін придатності.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що досліджені у судовому засіданні докази підтверджують реальність здійснення позивачем господарських операцій по придбанню товару «олія соняшникова» у ОСОБА_6 «ОСОБА_7С.Ю.» та реалізації вказаного товару ОСОБА_6 «Клевер Сторс», а отже податковий кредит та податкові зобовязання за наслідками цих операцій позивачем сформовані правомірно. Позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що поставка товару відбулася і товар в подальшому був реалізований ОСОБА_6 «Клевер Сторс».

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що встановлені під час розгляду справи обставини, які підтверджені належними доказами, спростовують висновки ГУ ДФС у Волинській обл., констатовані в Акті перевірки № 5411/14-01/38339600 від 26.06.2017р., а тому податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 04.07.2017р., винесене на підставі зазначеного Акту перевірки, підлягає скасуванню як протиправне.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки ґрунтуються на фактичних обставинах справи та відповідають вимогам чинного законодавства, з огляду на таке.

Предметом доказування у розглядуваній справі є дослідження обставин про те, чи не були дії позивача спрямовані на безпідставне одержання коштів із державного бюджету, чи мали операції із придбання товарів та послуг реальний характер, яким чином придбавалися товари і надавалися послуги, а також дійсна можливість здійснення таких операцій.

При цьому, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин:

* неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

* відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності через відсутність управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

* облік для цілей оподаткування лише тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

* здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

* відсутність первинних документів обліку.

Матеріалами справи стверджується, що 21.12.2015р. між ОСОБА_6 «ОСОБА_7С.Ю.» (постачальник) та ОСОБА_6 «Бест ОСОБА_5» (покупець) укладено договір № 2112-15, відповідно до умов якого постачальник зобовязався передати у власність покупця олію соняшникову (товар) партіями у відповідності до замовлень покупця, а покупець зобовязався проводити оплату за товар та приймати його на умовах даного договору. Поставка товару здійснюється на підставі накладної згідно замовлення покупця, які є невідємною частиною договору. Загальна вартість даного договору становить суму вартості усіх накладних, на підставі яких будуть здійснюватись поставка товару, а також актів приймання-передачі наданих покупцем послуг. Якість товару, що відпускається, повинна бути підтверджена сертифікатами якості, відповідності та іншими документами, необхідними для даного виду товару (якісні посвідчення, ветеринарні свідоцтва, карантинний дозвіл). Постачальник зобовязується поставляти товари за погодженою сторонами у відповідному замовленні покупця ціною. Ціна товару має включати суму ПДВ, а також вартість неповоротної тари упаковки. Поставка за цим договором здійснюється на умовах DDP (Інкотермс 2010) склад покупця, що знаходиться за адресою: м.Луцьк, вул.Лідавська, 1 (а.с.54-56).

На виконання умов вищевказаного договору ОСОБА_6 «ОСОБА_7С.Ю.» було поставлено позивачу олію соняшникову «Розумниця» обємом 0,87 л у загальній кількості 35070 шт. на загальну суму 862722 грн., що підтверджується видатковими накладними № 3319 від 30.12.2015р. на суму 390402 грн., в тому числі ПДВ 65067 грн.; № 346 від 29.01.2016р. на суму 472320 грн., в тому числі ПДВ 78720 грн. (а.с.57, 60).

Транспортування вказаного товару здійснювалось ФОП ОСОБА_9 на умовах договору № 01/12 від 01.12.2015р. про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом, що стверджується товарно-транспортними накладними № 2231 від 30.12.2015р., № 250 від 28.01.2016р., актами надання послуг № 121 від 31.12.2015р. та № 62 від 31.01.2016р. (а.с.58-62).

Оплата за придбаний (поставлений) товар проведена позивачем у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями № 297 від 28.04.2016р. на суму 140000 грн., № 341 від 11.05.2016р. на суму 70000 грн., № 376 від 26.05.2016р. на суму 100000 грн., № 650 від 27.09.2016р. на суму 552722 грн. та оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 631 за грудень 2015 року по грудень 2016 року по контрагенту ОСОБА_6 «ОСОБА_7С.Ю.» відповідно до договору від 21.12.2015р. (а.с.72-76).

В Акті перевірки № 5411/14-01/38339600 від 26.06.2017р. відповідач зазначив про те, що у видаткових накладних № 3319 від 30.12.2015р. та № 346 від 29.01.2016р. є відсутніми відомості щодо конкретної особи, яка здійснювала підпис даних накладних зі сторони покупця, а також відсутні дані щодо довіреності, на підставі якої отримано продукцію.

Разом з тим, 01.01.2014р. між ОСОБА_6 «Західний Рітейл» («товарний склад») та ОСОБА_6 «Бест ОСОБА_5» (поклажодавець) укладено договір складського зберігання № 01/01/14, відповідно до якого товарний склад надає послуги по зберіганню сировини для виробництва продуктів харчування, готової продукції та тари (товари), що належать поклажодавцю, та поверненню їх у схоронності, а також інші послуги, повязані зі зберіганням товарів. Товарний склад приймає товар на відповідальне зберігання на підставі акта приймання-передачі поклажодавця. Послуги за цим договором надаються за адресою складських приміщень виконавця по вул.Лідавська, 1 в м.Луцьку. Строк дії договору закінчується 31.12.2014р. (а.с.63-65). Додатковими угодами до вказаного договору від 20.10.2014р., від 30.12.2015р. сторони погодили, що строк дії договору закінчується 31.12.2016р. (а.с.67-69).

Наказом ОСОБА_6 «Бест ОСОБА_5» від 31.12.2014р. призначено ОСОБА_10, завідувача складу ОСОБА_6 «Західний Рітейл», відповідальним за отримання та відпуск товарно-матеріальних цінностей ОСОБА_6 «Бест ОСОБА_5» згідно договору складського зберігання № 01/01/14 від 01.01.2014р., та уповноважено вказану особу підписувати первинні документи щодо отримання та відпуску товарно-матеріальних цінностей від імені ОСОБА_6 «Бест ОСОБА_5» (а.с.70).

31.12.2015р. позивачем ОСОБА_6 «Бест ОСОБА_5» (довіритель) видано довіреність, якою ОСОБА_10 (повірений) наділено правами та повноваженнями підписувати від імені товариства та проставляти печатку довірителя на наступних документах, що оформляються довірителем: видаткових накладних, накладних на оприбуткування товарів, товарно-транспортних накладних, актів приймання-передачі згідно договору складського зберігання, накладних на внутрішнє переміщення товарів між складами (а.с.71).

Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що фактичне отримання товару (олія соняшникова) згідно видаткових накладних № 3319 від 30.12.2015р. та № 346 від 29.01.2016р., у яких чітко зазначено найменування товару, одиниці виміру, кількість та ціну товару, здійснювалось на складі по вул.Лідавська, 1 в м.Луцьку уповноваженою особою ОСОБА_6 «Бест ОСОБА_5» ОСОБА_10

Відсутність розшифровки підпису у видаткових накладних не суперечить вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки порядок складання первинних бухгалтерських документів відповідає принципу превалювання суті над формою, що визначено ст.4 вказаного Закону. Обовязковість розшифровки підпису особи, що підписала видаткову накладну не передбачена законодавством, оскільки ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» вказує на обовязковість реквізитів первинних документів - особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, отримання товару (олія соняшникова) здійснювалось уповноваженою особою ОСОБА_6 «Бест ОСОБА_5» ОСОБА_10 на підставі наказу від 31.12.2014р. та відповідної довіреності; вказана особа була достовірно ідентифікована під час розгляду справи, через що твердження контролюючого органу про відсутність у видаткових накладних відомостей щодо конкретної особи, яка здійснювала підпис даних накладних, зі сторони покупця, що ставить під сумнів реальність господарських операцій, здійснених між позивачем та ОСОБА_6 «ОСОБА_7С.Ю.», не узгоджується з фактичними обставинами справи. Представлені первинні документи відповідають документальним доказам, що наявні в матеріалах справи, оскільки кожний первинний документ підписаний посадовими особами підприємств і скріплений печатками субєктів господарювання, містить всю необхідну інформацію стосовно предмету господарської операції.

В частині тверджень відповідача про відсутність у позивача документів, які підтверджують якість товару, дату виготовлення та визначають термін придатності товарно-матеріальних цінностей, колегія суддів враховує, що згідно умов договору № 2112/15 від 21.12.2015р. ОСОБА_6 «ОСОБА_7С.Ю.» зобовязане було надати покупцеві при здійсненні поставки сертифікат якості (відповідності), за необхідності - гігієнічний висновок; висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи, гігієнічний сертифікат, карантинний дозвіл для відповідних груп товару. Також під час перевірки позивачем було надано сертифікат відповідності на товар, при цьому наявність (відсутність) документів, що посвідчують якість товару, не впливає на відображення у бухгалтерському та податковому обліку розглядуваних господарських операцій. Вказані документи не є документами первинного бухгалтерського обліку, які підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

В Акті перевірки зазначено, що згідно аналізу податкових накладних по ланцюгах постачання не встановлено придбання ОСОБА_6 «ОСОБА_7С.Ю.» у ПрАТ «Дніпропетровський олійноекстраційний завод» (виробник) олії соняшникової, яка в подальшому була реалізована позивачу, однак вказана обставина не може свідчити про нереальність господарських операцій позивача з контрагентом ОСОБА_6 «ОСОБА_7С.Ю.», оскільки виявлення порушень по ланцюгу постачальників другої черги без фактичного дослідження реальності господарських операцій позивача із ОСОБА_6 «ОСОБА_7С.Ю.» є неприпустимим.

Крім того, придбана у ОСОБА_6 «ОСОБА_7С.Ю.» олія соняшникова в подальшому була реалізована ОСОБА_6 «Клевер Сторс».

Зокрема, 17.04.2013р. між позивачем (постачальник) та ОСОБА_6 «Клевер Сторс» (покупець) укладено договір поставки № 170413-2к, відповідно до умов якого постачальник приймає на себе зобовязання поставляти і передавати у власність покупця, а покупець зобовязується приймати і оплачувати товари за ціною та в асортименті, погоджених сторонами в специфікаціях та/або у замовленнях покупця, і в кількості, передбаченій замовленнями на товар. Повне найменування товару, одиниці виміру товару, ціна товару встановлюються у відповідних специфікаціях, які є невідємною частиною цього договору. Поставка товару можлива без підписання відповідних специфікацій на підставі замовлень покупця. Постачальник здійснює доставку товару автомобільним транспортом (як власним так і транспортом третіх осіб) на умовах DDP «торговельна точка (склад) покупця». Постачальник зобовязаний забезпечити супроводження доставки товару своїм представником або надати представнику компанії перевізника/експедитора відповідні повноваження для передачі товару постачальника покупцю (а.с.77-82).

На виконання умов вищевказаного договору позивачем було поставлено на склад ОСОБА_6 «Клевер Сторс» (м.Луцьк, вул.Єршова, 3) олію соняшникову «Розумниця», 0,87 л у загальній кількості 35070 шт. на загальну суму 863072 грн. 70 коп., що підтверджується видатковими накладними № 45 від 31.01.2016р. на суму 472512 грн., в тому числі ПДВ 78752 грн., та № 132 від 29.04.2016р. на суму 390560 грн. 70 коп., в тому числі ПДВ 65093 грн. 45 коп. (а.с.83-85).

Транспортування вказаного товару здійснювалось ФОП ОСОБА_9 на умовах договору № 01/12 від 01.12.2015р. про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом, що підтверджується товарно-транспортними накладними № 268 від 31.01.2016р., № 456 від 29.04.2016р., актами надання послуг № 102 від 31.01.2016р. та № 103 від 29.04.2016р. (а.с.84-87).

Оплата за поставлений товар проведена ОСОБА_6 «Клевер Сторс» у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.90-102), а також оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 631 за 2016 року по контрагенту ОСОБА_6 «Клевер Сторс» відповідно до договору № 170413-2к (а.с.89).

Під час розгляду справи зясовано, що позивачем згідно вищевказаного договору здійснювались поставки й інших товарів ОСОБА_6 «Клевер Сторс», через що виокремити платежі конкретно за соняшникову олії неможливо. Водночас податковим органом не поставлено під сумнів факт оплати ОСОБА_6 «Клевер Сторс» товару - соняшникова олія.

Щодо тверджень контролюючого органу про відсутність у видаткових накладних № 45 від 31.01.2016р. та № 132 від 29.04.2016р. відомостей щодо конкретної особи, яка здійснювала підпис цих накладних зі сторони покупця, а також відсутність даних про довіреність, по якій отримано продукцію, колегія суддів підкреслює, що відсутність розшифровки підпису у видаткових накладних не суперечить вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», так як порядок складання первинних бухгалтерських документів відповідає принципу превалювання суті над формою, що визначено ст.4 даного Закону.

Крім того, позивачем надано наказ ОСОБА_6 «Клевер Сторс» від 01.04.2012р., відповідно до якого призначено ОСОБА_11, працівника ОСОБА_6 «Клевер Сторс», відповідальним за отримання та відпуск товарно-матеріальних цінностей та уповноважено його підписувати первинні документи щодо отримання та відпуску товарно-матеріальних цінностей (а.с.88).

Доводи податкового органу щодо наявності недоліків у оформленні товарно-транспортних накладних № 2231 від 30.12.2015р., № 250 від 28.01.2016р. (придбання олії у ОСОБА_6 «ОСОБА_7С.Ю.») та № 268 від 31.01.2016р., № 456 від 29.04.2016р. (реалізація олії ОСОБА_6 «Клевер Сторс») колегія суддів оцінює критично.

Товарно-транспортні накладні не є документами первинного бухгалтерського обліку, на підставі яких проводиться оприбуткування поставленого товару та не є єдиним та безумовним документом, що підтверджує факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей.

Відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та податкову звітність в Україні» бухгалтерський облік господарських операцій в Україні ведеться на підставі первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи складаються під час здійснення господарської операції, або безпосередньо після її закінчення. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У даному випадку первинними документами, що підтверджують фактичність господарських операцій між позивачем та його контрагентами - ОСОБА_6 «ОСОБА_7С.Ю.» та ОСОБА_6 «Клевер Сторс» є видаткові накладні, платіжні доручення. Також позивачем представлені товарно-транспортні накладні, які дали можливість ідентифікувати як перевізника, так і вантажний транспорт, що здійснював перевезення.

Як вбачається з товарно-транспортних накладних № 2231 від 30.12.2015р., № 250 від 28.01.2016р. (придбання олії у ОСОБА_6 «ОСОБА_7С.Ю.») та № 268 від 31.01.2016р., № 456 від 29.04.2016р. (реалізація олії ОСОБА_6 «Клевер Сторс») у них є чітке посилання на видаткові накладні № 3319 від 30.12.2015р., № 346 від 29.01.2016р., № 45 від 31.01.2016р. та № 132 від 29.04.2016р., на підставі яких здійснюється відпуск товару та в яких чітко зазначено найменування товару, одиниця виміру, ціна за одиницю, загальна сума товару, тобто товар (вантаж) можливо ідентифікувати. Крім того, недоліки у оформленні товарно-транспортних накладних не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у зобовязаннях платника податків.

Доводи відповідача про те, що перевезення вантажу (придбання олії у ОСОБА_6 «ОСОБА_7С.Ю.» та реалізація олії ОСОБА_6 «Клевер Сторс») здійснювалось автомобілем, що не належать ФОП ОСОБА_9, а водій, який зазначений у товарно-транспортних накладних, не перебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_9, не може прийматися до уваги, оскільки згідно договору про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № 01/12 від 01.12.2015р. (а.с.103-104), укладеного між ФОП ОСОБА_9 (експедитор) та позивачем (замовник), експедитор здійснює організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом на підставі заявок замовника.

Відповідно до ч.1 ст.932 ЦК України експедитор має право залучити до виконання своїх обовязків інших осіб.

Тобто, на ФОП ОСОБА_9 як експедитору лежить обовязок організувати перевезення вантажів: шляхом перевезення вантажу власним автомобільним транспортом або шляхом залучення до такого перевезення інших осіб.

Посилання відповідача на те, що актами позапланової документальної перевірки ОСОБА_6 «Клевер Сторс» № 733/14-01/38273126 від 24.03.2017р. та № 107/03-20/14-01-09/38273126 від 15.02.2017р. не підтверджено придбання ОСОБА_6 «Клевер Сторс» у позивача олії соняшникової ТМ «Розумниця» також є безпідставними, оскільки вказані перевірки були проведені в період лютий-березень 2017 року, а олія соняшникова була придбана ОСОБА_6 «Клевер Сторс» у позивача в період з січня 2016 року по квітень 2016 року, тобто, вказаний товар за значний проміжок часу (з січня 2016 року по 2017 рік) міг бути вже реалізований ОСОБА_6 «Клевер Сторс». Крім того, наявність на складі у ОСОБА_6 «Клевер Сторс» вказаного товару з датою виробництва, що є пізнішою від дат поставки товару позивачем, не виключає можливість здійснення закупівлі олії соняшникової ТМ «Розумниця» у інших постачальників.

Таким чином, досліджені під час судового розгляду докази підтверджують реальність здійснення позивачем господарських операцій по придбанню товару «олія соняшникова» у ОСОБА_6 «ОСОБА_7С.Ю.» та реалізації вказаного товару ОСОБА_6 «Клевер Сторс», а отже податковий кредит та податкові зобовязання за наслідками цих операцій позивачем сформовані правомірно. Позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що поставка товару відбулася і товар в подальшому був реалізований ОСОБА_6 «Клевер Сторс».

Відповідно до вимог п.198.3 ст.198 Податкового кодексу /ПК/ України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.198.6 ст.198 цього Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Згідно з даною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З наведеного слідує, що вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обовязкової ознаки господарської операції кореспондується з нормами ПК України. Для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства. Договори, податкові, видаткові накладні, платіжні доручення є підставою для податкового та бухгалтерського обліку, якщо вони засвідчують факт вчинення господарської операції. Визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку.

Позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що господарські операції мали реальний характер. Дослідженні первинні документи містять відомості про обставини, які є предметом доказування у цій справі, відповідають вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп.2.4 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затв. наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р.

Під час перевірки податковий орган не встановив обставин, які б свідчили про умисел позивача або його контрагентів на укладення правочинів без наміру створити наслідки, які передбачені ним. Цих доказів не надано і під час судового розгляду справи, що свідчить про необґрунтованість висновків відповідача про фіктивний характер проведених господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Отже, між позивачем та його контрагентами в дійсності були виконані вищевказані господарські операції, дії останніх спрямовані на реальне настання правових наслідків, а не вчинялися лише в цілях заниження обєкта оподаткування, несплати податків.

Тобто, внаслідок проведення таких операцій платник податків мав намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності, і не прагнув отримати вигоду виключно чи переважно за рахунок неправильного формування податкового кредиту та валових витрат, відшкодування з державного бюджету ПДВ тощо.

Окрім цього, по операціях придбання позивачем у його контрагентів товарів не встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, наявності протиправного умислу на укладення правочинів з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, а, отже, віднесення їх до категорії нікчемних та таких, що не спрямовані на настання реальних наслідків, слід вважати безпідставним.

Під час судового розгляду не виявлено фактів визнання недійсними установчих документів юридичних осіб ОСОБА_6 «ОСОБА_7С.Ю.» і ОСОБА_6 «Клевер Сторс», також відсутні обвинувальні вироки суду, якими були б засуджені винні особи за створення фіктивних підприємств чи видачу податкових накладних від цих підприємств, не здобуто доказів наявності протиправного умислу в самого позивача.

Системний аналіз норм чинного податкового законодавства, наявних в матеріалах справи документів свідчить про те, що документи, на підставі яких позивач сформував податковий кредит за спірний період, відповідають критеріям первинного документу, через що зазначені дії позивача щодо формування податкового кредиту є правомірними.

Як вбачається з установлених судом обставин справи, подані позивачем первинні документи, банківські документи, за якими позивачем здійснювалася оплата цих товарів, містять інформацію щодо змісту поставок товарів у рамках названих договорів, є достовірними доказами виконання контрагентами позивача вимог, обумовлених названими договорами.

Покликання контролюючого органу на можливі порушення норм інших галузей законодавства у розглядуваній справі не впливають на правильність ведення податкового обліку, а тому не можуть свідчити про порушення інтересів держави у фіскальній сфері.

При винесенні постанови по справі колегія суддів враховує рішення Європейського суду з прав людини від 22.01.2009р. у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03), в якому зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

У вищевказаному рішенні наголошується й на тому, що платник податків не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також пеню.

Оцінюючи дані факти, судом першої інстанції правомірно надано перевагу письмовим доказам (первинним документам) та поясненням представників сторін, а також підставно враховано, що про реальність господарських операцій позивача з контрагентами свідчить той факт, що товари, які отримані від зазначених контрагентів, були реально обліковані підприємством та використані у власній господарській діяльності.

Інші висновки постанови суду першої інстанції колегія суддів вважає підставними і обгрунтованими, оскільки такі відповідають вимогам податкового законодавства, діючого на момент виникнення спірних відносин.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

При цьому висновок суду про неправомірність рішення податкового органу зроблено з дотриманням вимог КАС України, оскільки він, вживши заходів, необхідних для з'ясування всіх обставин у справі, всебічно, повно та об'єктивно оцінив наявні у справі докази і постановив законне й обґрунтоване рішення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 управління ДФС у Волинській обл. на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09.08.2017р. в адміністративній справі № 803/885/17 залишити без задоволення, а вказану постанову суду без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя ОСОБА_12
судді ОСОБА_13
ОСОБА_14