Справа № 803/1399/17
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року Справа № 803/1399/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ковальчука В.Д.,

при секретарі судового засідання Ткачук І.І.,

за участю представника позивачів ОСОБА_1,

представника відповідача Мельничук Т.С.,

представника третьої особи Мельничук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_8 до Любомльського районного сектору Управління Державної міграційної служби України у Волинській області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_8 звернулися з адміністративним позовом до Любомльського районного сектору Управління Державної міграційної служби України у Волинській області (далі - Любомльський РС УДМС України у Волинській області), третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Державної міграційної служби України у Волинській області (далі - Управління ДМС України у Волинській області) про визнання дій Любомльського РС УДМС України у Волинській області протиправними щодо неоформлення неповнолітнім ОСОБА_5 та ОСОБА_8 паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки (зразка 1994 року) та зобов'язання відповідача оформити та видати бланк такого паспорта неповнолітнім ОСОБА_5 та ОСОБА_8, з проставленою відміткою місця проживання, без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки персональних даних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі у зв'язку з досягненням синами шістнадцятирічного віку звернулися із заявами до Любомльського PC УДМС України у Волинській області з приводу оформлення та видачі неповнолітнім синам ОСОБА_5 та ОСОБА_8 паспортів громадянина України виключно у формі паспортної книжечки, без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки персональних даних, на що отримали відмови, які мотивовані запровадженням внутрішніх паспортів у формі ID-картки та відсутністю бланків паспортів зразка 1994 року. Позивачі вважають, що відповідач, відмовляючи у оформленні паспортів у формі книжечки, порушив права та інтереси їх синів.

Представник відповідача в поданих письмових запереченнях на адміністративний позов від 31.10.2017 року (а.с.26-29) позовні вимоги не визнала, просила відмовити позивачам в їх задоволенні, посилаючись на те, що запровадження в Україні біометричних паспортів обумовлене Планом дій до введення безвізового режиму з Євросоюзом, схваленим у листопаді 2010 року. Біометричні паспорти на сьогодні є міжнародною вимогою на шляху лібералізації візового режиму з Євросоюзом. Частиною четвертою статті 21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" передбачено, що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Крім того, прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року №302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України", з 1 листопада 2016 року припиняється. Таким чином, оскільки Любомльський PC УДМС України у Волинській області на момент звернення позивача був забезпечений відповідним обладнанням, тому оформлення паспорта зразка 1994 року у вигляді книжечки виявилось неможливим. При цьому відповідно до накладної від 13.04.2017 року №17-3 усі бланки паспортів у вигляді книжечки були передані Любомльським PC УДМС України у Волинській області до УДМСУ у Волинській області для знищення. Враховуючи вищенаведене, вважає, що дії Любомльського PC УДМС України у Волинській області повністю відповідають вимогам чинного законодавства України, а позовні вимоги є незаконними та необґрунтованими, у зв'язку з чим просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В судове засідання позивач - ОСОБА_3 не прибув, проте на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримує повністю.

В судовому засіданні представник позивачів адміністративний позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив його задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні адміністративний позов не визнала з підстав, викладених у письмовому запереченні проти позову, просила у його задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які прибули в судове засідання, з'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх письмовими доказами, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження НОМЕР_1 та НОМЕР_2 (а.с.8, 13).

28.09.2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_8 звернулися із письмовими заявами до відповідача, в яких просили видати їх неповнолітнім синам паспорти громадянина України виключно у вигляді паспортної книжечки з проставленою відміткою місця проживання та провести реєстрацію громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи (а.с.9, 12).

Листами від 28.09.2017 року №0721/1358 та №0721/1359 Любомльський РС УДМС України у Волинській області надав відповіді позивачам про те, що згідно з чинним законодавством України паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Бланки паспортів громадянина України (зразка 1994 року) в секторі відсутні. Тому, документувати ОСОБА_5 та ОСОБА_8 паспортами громадянина України у вигляді книжечки не є можливим (а.с.7, 11). Крім того, відповідач повідомив позивачів про те, що з 04.04.2016 року територіальні підрозділи УДМС України у Волинській області не здійснюють реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання осіб, оскільки такі повноваження делеговані об'єднаним територіальним громадам, виконавчим органам сільських, селищних або міських рад, сільським головам (у випадку, коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено).

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 5 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 року №2235-III (далі - Закон №2235-III) визначено, що документом, що підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.

Відповідно до статті 5 Закону №2235-III постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-XII затверджено Положення про паспорт громадянина (далі - Положення №2503-XII).

Згідно з пунктами 1, 3 Положення №2503-XII паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Позивачі стверджують, що законодавством не передбачено видачу паспорта громадянина України виключно у вигляді картки, однак з такими висновками суд не погоджується з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини четвертої статті 21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Таким чином, законодавством встановлено, що паспорт громадянина України виготовляється лише у формі картки, а у формі книжечки може бути виготовлено інший документ залежно від змісту та обсягу інформації.

При цьому за приписами частини другої вказаної статті Закону кожен громадянин України незалежно від віку зобов'язаний отримати паспорт громадянина України у порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" бланки документів, які містять безконтактний електронний носій, виготовляються відповідно до вимог державних (національних) та міжнародних стандартів та з урахуванням рекомендацій Міжнародної організації цивільної авіації (ICAO) і повинні мати ступінь захисту, що унеможливлює їх підроблення. Бланки документів, які не містять безконтактного електронного носія, виготовляються відповідно до вимог державних (національних) та міжнародних стандартів і повинні мати ступінь захисту, що унеможливлює їх підроблення. Бланки документів, якщо інше не визначено цим Законом, виготовляються за єдиними зразками та технічними описами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 25.03.2015 року №302 "Про затвердження бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України".

Пунктом 2 вказаної постанови визначено, що з 01.01.2016 року запроваджується оформлення і видача паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-XII. З 1 листопада 2016 р. оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Пунктом 3 цієї постанови встановлено, що до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів Державної міграційної служби матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України оформляється з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки.

Судом встановлено, що на день звернень позивачів до відповідача (28.09.2017 року) станом на 31.08.2017 року Любомльський РС УДМС України у Волинській області був повністю забезпечений обладнанням для виготовлення паспорта громадянина України у вигляді картки, про що свідчить акт приймання-передачі обладнання від 14 грудня 2015 року (а.с.44-46). Крім того, бланки паспортів громадянина України зразка 1994 року в секторі відсутні у зв'язку з їх переданням Управлінню ДМС України у Волинській області для знищення, про що свідчить накладна (вимога) №17-3 від 13.04.2017 року (а.с.47).

Отже, з наведеного слідує, що відповідач - Любомльський PC УДМС України у Волинській області зобов'язаний забезпечувати оформлення та видачу паспортів громадянам України у відповідності до вимог чинного законодавства, а саме здійснювати видачу паспортів у вигляді картки.

З матеріалів справи слідує, що бажання позивача отримати паспорт, який би не містив безконтактного електронного носія, обумовлене релігійними переконаннями заявника.

Щодо позовних вимог видати неповнолітнім синам ОСОБА_5 та ОСОБА_8 паспорти громадянина України раніше встановленого зразка (1994 року) у вигляді паспортної книжечки, без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки персональних даних, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: 1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України (…).

Згідно з ч.3 ст.13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, проїзний документ біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, проїзний документ особи, якій надано додатковий захист, картка мігранта містять безконтактний електронний носій. Посвідчення особи на повернення в Україну, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідчення водія не містять безконтактного електронного носія.

Отже, законодавцем чітко визначено, що паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій.

Як зазначено у п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", для цілей цього Закону нижченаведені терміни вживаються в такому значенні: безконтактний електронний носій - імплантована у бланк документа безконтактна інтегральна схема для внесення персональних даних, параметрів, у тому числі біометричних, що дає змогу здійснювати комплекс заходів, пов'язаних з верифікацією особи, та може використовуватися як засіб електронного цифрового підпису у випадках, передбачених законом.

У ч.4 ст.13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" зазначено, що особам гарантується право на відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України. Таке право реалізується шляхом подання заяви відповідному уповноваженому суб'єкту про внесення або відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук особи до безконтактного електронного носія.

Відтак, ч.4 ст.13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" чітко визначено, які саме дані можуть не вноситись до безконтактного електронного носія.

Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України (ч.1 ст.21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус").

Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов'язаний отримати паспорт громадянина України (ч.2 ст.21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус").

Проживання громадян, зобов'язаних мати паспорт громадянина України, без паспорта громадянина України є адміністративним правопорушенням, передбаченим ст.197 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.3 "Положення про паспорт громадянина України", затвердженого 26.06.1992 року постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ, бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни запровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Підпунктом 13 п.3 Закону України №1474-VIII від 14.07.2016 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України" викладено у новій редакції ст.16 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", яка вже не містить гарантії права на відмову через свої релігійні переконання від отримання документа з імплантованим у бланк безконтактним електронним носієм, або від внесення інформації до безконтактного електронного носія.

Паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій (ч.4 ст.21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус").

Як зазначено у ч.5 ст.21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", оформлення паспорта громадянина України здійснюється розпорядником Реєстру. Прийняття заяв-анкет для внесення інформації до Реєстру, видача паспорта громадянина України здійснюються розпорядником Реєстру або уповноваженими суб'єктами, передбаченими пунктом 4 частини першої статті 2 цього Закону.

Відповідно до ч.7 ст.21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" до паспорта громадянина України вноситься така інформація: 1) назва держави; 2) назва документа; 3) ім'я особи; 4) стать; 5) громадянство; 6) дата народження; 7) унікальний номер запису в Реєстрі; 8) номер документа; 9) дата закінчення строку дії документа; 10) дата видачі документа; 11) уповноважений суб'єкт, що видав документ (код); 12) місце народження; 13) відцифрований образ обличчя особи; 14) відцифрований підпис особи; 15) податковий номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків) або повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган). У разі наявності повідомлення про відмову від реєстраційного номера облікової картки платника податків проставляється слово "відмова".

Згідно з ч.9 ст.21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України, який досяг вісімнадцятирічного віку, вносяться засоби електронного цифрового підпису в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. До безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України, вноситься додаткова (змінна) інформація.

Позивачами документально не доведено порушення відповідачем особистих немайнових прав їх неповнолітніх синів, обробки їх персональних даних, поширення цих даних тощо.

Жодних виключень за релігійними переконаннями громадян стосовно форми та порядку видачі паспорту ані Закон України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", ані "Положення про паспорт громадянина України", затверджене 26.06.1992 року постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ, на день звернення позивачів до відповідача та на час розгляду справи не містять.

Доводи щодо дискримінації громадян за релігійною чи іншою ознакою з боку відповідача позивачами нічим не підтверджені, а тому не можуть бути взяті судом до уваги.

Згідно з ст.2 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" в Україні усі правовідносини, пов'язані із свободою совісті і діяльністю релігійних організацій, регулюються законодавством України. Законодавство України про свободу совісті та релігійні організації складається з цього Закону та інших законодавчих актів України, виданих відповідно до нього.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" кожному громадянину в Україні гарантується право на свободу совісті. Це право включає свободу мати, приймати і змінювати релігію або переконання за своїм вибором і свободу одноособово чи разом з іншими сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, відправляти релігійні культи, відкрито виражати і вільно поширювати свої релігійні або атеїстичні переконання.

Відтак, ст.3 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" чітко визначено у чому полягає право на свободу совісті, яке не може зменшувати прав державних органів чи то впливати на виконання ними дискреційних повноважень.

У ст.4 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" зазначено, що громадяни України є рівними перед законом і мають рівні права в усіх галузях економічного, політичного, соціального і культурного життя незалежно від їх ставлення до релігії. В офіційних документах ставлення громадянина до релігії не вказується. Будь-яке пряме чи непряме обмеження прав, встановлення прямих чи непрямих переваг громадян залежно від їх ставлення до релігії, так само як і розпалювання пов'язаних з цим ворожнечі й ненависті чи ображання почуттів громадян, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом.

Як зазначено у ст.24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Звідси слідує, що ОСОБА_5 та ОСОБА_8 можуть реалізовувати своє законне право на свободу совісті лише в межах, передбачених ст.35 Конституції України, Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" та інших законодавчих актів України.

Виконання ОСОБА_5 та ОСОБА_8 свого обов'язку з отримання паспорту громадянина України повинно відбуватися (реалізовуватися) відповідно до вимог Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус". Жодних привілеїв, переваг, додаткових прав їх релігійні переконання не надають.

У відповідності зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача обов'язку оформити та видати ОСОБА_5 та ОСОБА_8 паспорту громадянина України раніше встановленого зразка у вигляді паспортної книжечки, з проставленою відміткою місця проживання, без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки персональних даних, а тому суд відмовляє в задоволенні позову повністю.

Керуючись статтями 160 ч.3, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України "Про громадянство України", Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_8 до Любомльського районного сектору Управління Державної міграційної служби України у Волинській області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена в повному обсязі 15 листопада 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Д. Ковальчук