Справа № 826/12616/17
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 листопада 2017 року № 826/12616/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Чудак О.М., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

03.10.2017 ОСОБА_1 (ОСОБА_1) звернувся в суд з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (Лівобережне об'єднане УПФ України в м. Києві) про визнання протиправним рішення щодо відмови в поверненні безпідставно сплачених коштів у розмірі 12310,10 грн, зобов'язання сформувати та подати до казначейської служби подання про повернення збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Зазначив, що однією з обов'язкових підстав посвідчення нотаріусом договору купівлі-продажу житлового будинку є внесення особою, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії збору на обов'язкове державне пенсійне страхування. Однак громадяни, які придбавають нерухоме майно вперше від сплати збору звільняються.

Посилаючись на те, що Лівобережним об'єднаним УПФ України в м. Києві первинність придбання ним житла та вимоги пункту 9 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 №400/97-ВР проігноровано, - просив рішення визнати протиправним та вжити заходів до відновлення порушеного права.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.10.2017 відкрито провадження у справі і призначено її до судового розгляду.

Присутній у судовому засіданні 18.10.2017 позивач заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та надані у справу докази. Додатково уточнив відсутність зі сторони суб'єкта владних повноважень конкретно прийнятого рішення та фактично вчинення Лівобережним об'єднаним УПФ України в м. Києві дій щодо відмови у повернені безпідставно сплачених коштів.

Представник відповідача у судове засідання 18.10.2017 не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи суб'єкт владних повноважень повідомлений завчасно й належним чином. При цьому, поштовим зв'язком Лівобережним об'єднаним УПФ України в м. Києві подано заперечення на позов, у яких, зокрема, зазначено, що збір, помилково зарахований до спеціального фонду державного бюджету внаслідок його сплати особою, яка не є суб'єктом цього збору, не підлягає стягненню з Пенсійного фонду України або його територіальних органів, адже такий спосіб відновлення порушеного права суперечить встановленому законодавством порядку повернення помилково сплачених чи зарахованих до бюджету обов'язкових платежів. Порядок виконання судових рішень, у тому числі щодо повернення помилково та/або надмірно сплачених до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів, визначений Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (Порядок №845), у якому визначено механізм повернення органами Державної казначейської служби України помилково та/або надмірно сплачених до бюджетів податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів за рішенням суду. Поновлення прав платника збору, який помилково сплатив до Державного бюджету України кошти, здійснюється шляхом прийняття судом рішення про стягнення коштів з Державного бюджету України на користь платника збору.

Враховуючи неявку відповідача, відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні та потреби заслухати свідка чи експерта, суд за згодою позивача на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року №2747-IV (КАС України) ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Так, суд дослідив матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надав їм юридичну оцінку та встановив наступне.

Між ОСОБА_2, як продавцем, та ОСОБА_1, як покупцем, 06.04.2017 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність, а покупець - прийняти у власність житловий будинок АДРЕСА_1, та належить продавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.12.2015, індексний номер 49480682. Згідно з пунктом 4 договору, продаж житлового будинку відбувається за 1231010 грн.

Договір купівлі-продажу житлового будинку посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Герасимів Ю.В. за №1894. Запис про право власності ОСОБА_1 на житловий будинок внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №19846870.

Відповідно до наявної у матеріалах справи квитанції від 06.04.2017 №0.0.740032175.1, позивачем з операції придбання нерухомого майна сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1% від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу, що становить 12310,10 грн.

В подальшому, а саме 09.08.2017 ОСОБА_1 звернувся до Лівобережного об'єднаного УПФ України в м. Києві із заявою про повернення помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 12310,10 грн з огляду на придбання ним житла вперше.

За результатами розгляду такої заяви, листом Лівобережного об'єднаного УПФ України в м. Києві від 16.08.2017 №17280/п ОСОБА_1 у поверненні коштів відмовлено. При цьому, пенсійним органом зроблено посилання на неможливість встановити факт придбання нерухомого майна вперше, а також повідомлено, що право громадянина на придбання нерухомого майна без сплати відповідного збору може бути визнано у судовому порядку.

Незгода позивача із відмовою Лівобережного об'єднаного УПФ України в м. Києві у поверненні помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 12310,10 грн з огляду на придбання ним житла вперше, стала підставою для звернення ОСОБА_1 до суду.

Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначає підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Згідно з пунктом 8 статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», об'єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Ставки збору на обов'язкове державне пенсійне страхування для таких суб'єктів встановлюються у розмірі 1 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного пунктом 8 статті 2 цього Закону (п. 10 ст. 4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до пункту 15-1 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 (Порядок №1740 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 15-3 Порядку №1740 визначено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Як пояснив у ході судового розгляду справи позивач, нерухоме майно придбано ним вперше, до укладення договору купівлі-продажу від 06.04.2017 інша нерухомість ним не придбавалася.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 05.08.2017 №93765853, відомості про реєстрацію за позивачем іншого нерухомого майна, ніж придбаного ним житлового будинку АДРЕСА_1, - відсутні.

Відповідачем вказані доводи та інформація не спростовані, судом протилежного за результатами розгляду справи не встановлено.

За таких обставин суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 придбав житло вперше, а тому звільняється від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомості.

До того ж, суд звертає увагу, що на момент придбання позивачем нерухомості, як і станом на час розгляду справи, в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

Вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України з проханням дати тлумачення терміну "придбавають житло вперше", що міститься у пункті 9 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23.03.2000 №29-у/2000 (справа №2-30/2000) у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні, - відмовлено.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме Держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб'єкта владних повноважень зобов'язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов'язана сплачувати збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше.

Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень можливості встановити придбання квартир конкретною особою вперше, не може ставитись в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення прав громадян, які наділені такими правами.

Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини щодо помилковості сплати позивачем до бюджету збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомості, суд дійшов висновку про протиправність відмови Лівобережного об'єднаного УПФ України в м. Києві у повернені ОСОБА_1 сплаченого збору в розмірі 12310,10 грн.

Процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії визначені Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787.

Твердження відповідача про те, що положення вказаного Порядку не можуть бути застосовані до спірних правовідносин та про необхідність застосування Порядку №845 суд вважає безпідставними, адже саме Порядком №787, як вже зазначено вище врегульовано питання повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів.

Зокрема, пунктом 5 Порядку №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов'язковим зазначенням наступної інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі.

Отже, враховуючи, що відповідним органом, що контролює справляння відповідних надходжень до бюджету у сфері обов'язкового пенсійного страхування є відповідач, суд зазначає, що саме останній наділений обов'язком щодо формування до органу Казначейства подання про повернення коштів.

Таким чином, за сукупністю наведених обставин суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання відповідача сформувати подання до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві щодо повернення ОСОБА_1 збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомості у розмірі 12310,10 грн, сплаченого останнім згідно з квитанцією від 06.04.2017 №0.0.740032175.1.

При цьому, суд зазначає, що таке подання подається платником, у даному випадку позивачем, самостійно до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету, адже відповідно до пункту 2 Порядку №1740 збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачується платниками на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи, що вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, в той час, коли Лівобережним об'єднанням УПФ України в м. Києві належним чином наведені позивачем посилання не спростовано, суд доходить висновку про необхідність захисту прав позивача в судовому порядку та задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у повернені ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомості в розмірі 12310,10 грн (дванадцять тисяч триста десять гривень десять копійок).

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві сформувати подання до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві щодо повернення ОСОБА_1 збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомості 12310,10 грн (дванадцять тисяч триста десять гривень десять копійок), сплаченого згідно з квитанцією від 06.04.2017 №0.0.740032175.1.

Присудити на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) здійснений ним судовий збір у розмірі 640 грн (шістсот сорок гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Відповідно до частин першої, третьої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя О.М. Чудак