Справа № 461/1995/17
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/1995/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.11.2017 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.

при секретарі Сидорак М.

з участю:

позивачки ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Горака Я.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до начальника Управління майном спільної власності Львівської обласної ради Бандри Миколи Васильовича, Управління майном спільної власності Львівської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Львівська обласна рада про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Управління майном спільної власності Львівської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Львівська обласна рада. Заявою від 15.08.2017 року, в якій позивачка змінила підставу і предмет позову, просила суд визнати протиправною бездіяльність керівника Управління майном спільної власності Львівської обласної ради та зобов'язати його призначити її на посаду директора Комунального закладу Львівської обласної ради «Історико-етнографічний музей «Бойківщина» та зобов'язати Управління майном спільної власності Львівської обласної ради укласти контракт з ОСОБА_1.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона приймала участь в конкурсі на заміщення посади директора комунального закладу «Історико-етнографічний музей «Бойківщина»» в місті Самборі Львівської області. За результатами проведеного конкурсного добору комісія рекомендувала Львівській обласній раді призначити керівником КЗ ЛОР «Історико-етнографічний музей «Бойківщина» позивачку, ОСОБА_4. Позивачкою подані усі необхідні для проходження конкурсу документи, а конкурс завершився 14.09.2016 р. рекомендацією про призначення позивачки керівником КЗ ЛОР «Історико-етнографічний музей «Бойківщина», що підтверджується протоколом № 2 засідання конкурсної комісії. Позивачка наголошує, що була єдиним кандидатом, якого комісія рекомендувала призначити на посаду директора КЗ ЛОР «Історико- етнографічний музей «Бойківщина», інших кандидатів комісія не рекомендувала. Вважає, що з питань призначення керівників закладів культури є спеціальний законодавчий акт, зокрема, це норма ч. 15 ст. 21-5 Закону України «Про культуру» яка підлягає до застосування до спірних відносин. Зазначеною нормою передбачений строк в межах якого, на її думку відповідач зобов'язаний укласти з нею контракт, однак відповідач не видав розпорядження про призначення її директором та не уклав з нею контракт.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Відповідач начальник Управління майном спільної власності Львівської обласної ради Бандра М.В. в судове засідання не прибув. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про отримання рекомендованого поштового відправлення. Направив суду письмові заперечення, в яких зазначив, що без рішення власника комунального закладу Львівської обласної ради Управління немає повноважень вчиняти будь які дії щодо призначення на посаду директора комунального закладу і укладення з ним контракту. Просив позовну заяву залишити без задоволення.

Представник відповідачаУправління майном спільної власності Львівської обласної ради Горак Я. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Зазначив, що рішення конкурсної комісії носить рекомендаційних характер, а під час сесійного засідання Львівської обласної ради за проект рішення про призначення позивачки на посаду директора Комунального закладу Львівської обласної ради «Історико-етнографічний музей «Бойківщина» під час голосування не було набрано необхідної кількості голосів і рішення не було прийнято. Відповідач у спірних відносинах керується законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», тому в задоволенні позову просив відмовити повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Львівська обласна рада свого представника до суду не направила. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про отримання рекомендованого поштового відправлення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що наказом начальника Управління майном спільної власності Львівської обласної ради №06-к від 21.07.2016 р. «Про забезпечення проведення конкурсу на заміщення посади директора комунального закладу «Історико-етнографічний музей «Бойківщина» оголошено конкурс на заміщення посади директора комунального закладу «Історико-етнографічний музей «Бойківщина»» (а.с.71). Наказом №19-к від 08.08.2016 року створено конкурсну комісію з проведення вищезазначеного конкурсного відбору (а.с. 72).

Наказом начальника Управління майном спільної власності Львівської обласної ради №10-к від 14.04.2017 р. «Про створення конкурсної комісії для проведення конкурсного відбору кандидата на посаду директора комунального закладу Львівської обласної ради «Історико -етнографічний музей «Бойківщина» створено конкурсну комісію з проведення конкурсного відбору кандидата на посаду директора даного комунального закладу.

Згідно з протоколом № 2 від 14.09.2016 року засідання конкурсної комісії з проведення вказаного конкурсу комісія визначила переможцем конкурсу позивачку та рекомендувала Львівській обласній раді призначити керівником КЗ ЛОР «Історико - етнографічний музей «Бойківщина» ОСОБА_4 (а.с.13-18).

29.09.2016 року ОСОБА_1 написала заяву на ім'я начальника Управління майном спільної власності Львівської обласної ради Бандру М.В., в якій просила призначити її, як переможця конкурсу по добору, на посаду директора комунального закладу Львівської обласної ради «Історико-етнографічний музей «Бойківщина» (а.с.19).

Вказані обставини суд вважає достовірними, оскільки останні визнавалися сторонами.

Крім того, судом встановлено, що «Історико-етнографічний музей «Бойківщина» відноситься до закладу культури. На підставі п. 1.2 Статуту КЗ ЛОР «Історико - етнографічний музей «Бойківщина» музей є у спільній власності територіальних громад Львівської обласної ради. Засновником музею є Управління майном спільної власності ЛОР, яке діє від імені власника Львівської обласної Ради.

28 січня 2016 року прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури", яким внесено зміни до законодавчих актів України, в тому числі до Закону України "Про культуру".

Метою зазначеного закону є встановлення прозорої конкурсної процедури призначення керівників закладів культури, визначення чітких характеристик професійних та особистих якостей особи для зайняття цієї посади. Запропонована законодавцем колегіальність у прийнятті рішення про призначення комісією спрямовано на зростання професійності керівників закладів культури, їх авторитету, престижу займаної посади, особистої мотивації в удосконаленні професійних якостей, а також забезпечує ротацію кадрів та рівні можливості усіх кандидатів.

Так статтею 21 зміненого закону України "Про культуру" передбачені особливості трудових відносин та працевлаштування в закладах культури, а саме, керівники державних та комунальних закладів культури призначаються на посаду шляхом укладення з ними контракту строком на п'ять років за результатами конкурсу.

Статтею 21- 1, зазначеного закону, передбачені вимоги до керівника державного чи комунального закладу культури, статтею 21-2 передбачений порядок конкурсного добору керівника державного чи комунального закладу культури, статтями 21-3 та 21-4 передбачений склад, порядок формування і повноваження конкурсної комісії встановленні документи для участі в конкурсі.

Статтею 21- 5 зміненого закону України "Про культуру" встановлений порядок добору кандидатів на посаду керівника державного чи комунального закладу культури та призначення керівника.

Так пунктами 1-10 зазначеної статті передбачений порядок добору кандидатів.

Пунктами 11, 12 зазначеної статті передбачено, що конкурсна комісія приймає рішення про визначення переможця конкурсу шляхом голосування та, що рішення конкурсної комісії вважається прийнятим, якщо за нього на засіданні конкурсної комісії проголосувала більшість від затвердженого складу конкурсної комісії.

Відповідно до дослідженого в судовому засіданні рішення конкурсної комісії з проведення конкурсного добору на посаду директора Комунального закладу Львівської обласної ради «Історико-етнографічний музей «Бойківщина» від 14.09.2016 року, оформленого Протоколом №2, за результатами голосування, а саме з шести членів п'ятеро проголосували за ОСОБА_1 Переможцем конкурсного добору на посаду директора Комунального закладу Львівської обласної ради «Історико-етнографічний музей «Бойківщина» визначено позивачку ОСОБА_1

Відповідно до пункту 15 статті 21- 5 зміненого Закону України "Про культуру", керівник органу управління зобов'язаний призначити переможця конкурсу керівником державного чи комунального закладу культури не пізніше двох місяців з дня оголошення конкурсу. Підставою для видання наказу про призначення керівника державного чи комунального закладу культури є підписання контракту.

За таких обставин судом встановлено, що саме позивачка - ОСОБА_1 є переможцем конкурсу на посаду директора Комунального закладу Львівської обласної ради «Історико-етнографічний музей «Бойківщина». А тому суд погоджується з доводами позивачки, що відповідач зобов'язаний призначити ОСОБА_1 на посаду не пізніше двох місяців з дня оголошення конкурсу - 14.09.2016 року, тобто до 14.11.2017 року.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В той же час, в частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України законодавцем закріплено загальні критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені та є усталеними у практиці європейських країн. Суб'єкти владних повноважень повинні враховувати ці критерії-принципи, приймаючи рішення, вчиняючи дії, чи допускаючись бездіяльності.

Таким чином, завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

До того ж, відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закріплений статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принцип законності кореспондує положенню частини 2 статті 19 Конституції України, відповідно до вимог якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При виконанні поставлених перед адміністративним судочинством завдань адміністративний суд перевіряє законність та обґрунтованість реалізації органом публічної адміністрації, його посадовою чи службовою особою компетенції (наданих законом повноважень). Критеріями такої перевірки є: відповідність оскаржуваного акта приписам, що встановлені у законі; дотримання органом меж повноважень, наданих йому законом; дослідження органом передбачених у законі обставин, що є підставою прийняття акта; збереження чинності законом, на основі якого прийнято акт; відсутність спотворення змісту закону, що покладений в основу рішення; додержання правил, строків, форми та процедури прийняття акта.

За своєю правовою природою повноваження конкурсної комісії щодо визначення переможця конкурсу у спірних правовідносинах є дискреційним повноваженням даного органу. На думку суду, Львівська обласна рада не має права втручатись в роботу конкурсної комісії, змінювати висновок конкурсної комісії і як наслідок фактично самостійно визначати переможця, що унеможливлює застосування Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури" від 28 січня 2016 року. Даним законом внесено зміни до законодавчих актів України, в тому числі до Закону України "Про культуру", метою якого є встановлення прозорої конкурсної процедури призначення керівників закладів культури, визначення чітких характеристик професійних та особистих якостей особи для зайняття цієї посади. Запропонована законодавцем колегіальність у прийнятті рішення про призначення комісією спрямовано на зростання професійності керівників закладів культури, їх авторитету, престижу займаної посади, особистої мотивації в удосконаленні професійних якостей, а також забезпечує ротацію кадрів та рівні можливості усіх кандидатів.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає необґрунтованими твердження представника відповідача про неможливість застосування положень Закону України "Про культуру", що стосуються призначення переможця конкурсу керівником комунального закладу з тих підстав, що зазначена норма не узгоджується з тотожними нормами Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якими регулюється призначення керівників виключно на пленарних засіданнях ради.

Закон України "Про культуру" прийнятий пізніше на відміну від закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та є спеціальним законом щодо призначення керівників закладу культури. Тому суд вважає необгрунтованими твердження представника відповідача про правомірність неукладення з позивачкою контракту та призначення її на посаду через неприйняття рішення про це на засіданні Львівської обласної ради. Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про призначення її на посаду директора комунального закладу Львівської обласної ради «Історико-етнографічний музей «Бойківщина» та зобов'язання укласти з нею контракт є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

При цьому, суд відмовляє в задоволенні позовних вимогах ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльність керівника Управління майном спільної власності Львівської обласної ради, оскільки позивачка не зазначила яку саме бездіяльність просить визнати протиправною, у чому полягає таке бездіяльність. Тобто, дана позовна вимога є невизначеною, відтак суд відмовляє в її задоволенні.

Судові витрати, відповідно до положень ст.94 КАС України, а саме судовий збір в сумі 1280 грн. слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Управління майном спільної власності Львівської обласної ради на користь позивачки.

На підставі викладеного, ст. ст. 21-1, 21-2, 21-3, 21-4, 21-5 Закону України "Про культуру", керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 94, 71, 158-163 , 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_4 до начальника Управління майном спільної власності Львівської обласної ради Бандри Миколи Васильовича, Управління майном спільної власності Львівської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Львівська обласна рада про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Управління майном спільної власності Львівської обласної ради призначити ОСОБА_4 на посаду директора комунального закладу Львівської обласної ради «Історико-етнографічний музей «Бойківщина».

Зобов'язати Управління майном спільної власності Львівської обласної ради укласти контракт з ОСОБА_4.

В решті позовних вимог ОСОБА_4 до начальника Управління майном спільної власності Львівської обласної ради Бандри Миколи Васильовича, Управління майном спільної власності Львівської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Львівська обласна рада - відмовити.

Стягнути з Управління майном спільної власності Львівської обласної ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 1280 грн.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її проголошення. В разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Радченко В.Є.