Справа № 320/5046/17
Суддя: Міщенко Т. М.
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 13.11.2017
Справа № 320/5046/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Міщенко Т.М.,

при секретарі Макаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання незаконною відмову в призначенні пенсії та зобовязання вчинити дії,

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та нечинним з моменту прийняття повідомлення Мелітопольського обєднаного управління ПФУ в Запорізькій області від 25.04.2017 за № 2330 про відмову їй в призначенні пенсії за віком. Також просить зобовязати відповідача призначити їй пенсію за віком з часу її звернення до Мелітопольського обєднаного управління ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення їй пенсії за віком, тобто з 14.04.2017 та зарахувати до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком період її роботи з 05.03.1977 року по 15.10.1990 рік на посаді секретаря машиніста Управління головного архітектора м. Мелітополя та в Управлінні архітектури та містобудування м. Мелітополя.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з мотивів що викладені в адміністративному позові.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала позов, зазначила що в квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком. Однак їй було відмовлено, через формальні обставини а саме: не зараховано в страховий стаж період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, через помилку в свідоцтві про народження дитини; не зараховано стаж роботи в Управлінні архітектури у період з 1977 по 1990 рік, через невірно оформлені записи в трудовій книжці. Вважала, що такими діями відповідача порушено право позивачки на пенсійне забезпечення за віком, а тому просила позов задовольнити цілком.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що відповідно до документів, які були подані позивачем до управління, страховий стаж роботи становить 0 років 6 місяців 0 днів. Саме тому позивачка отримала відповідне повідомлення про відмову в призначенні пенсії за віком. Також їй було розяснено, що в разі підтвердження необхідними документами зазначеного нею періоду роботи, їй буде призначено пенсію за віком. Дії управління вважала законними та обґрунтованими.

Суд, вислухавши доводи позивачки, її представника, заперечення представника відповідача, заслухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

В ході судового засідання встановлено та не оспорюється сторонами, що в квітні 2017 року позивачка звернулась до Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

Згідно повідомлення про відмову в призначені пенсії за віком від 25.04.2017 року за № 2330, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком за наступними підставами.

Зокрема, в трудовій книжці від 16.03.1976 року, запис № 3 свідчить про прийняття на роботу в «Управління головного архітектора м. Мелітополя» з 05.03.1977 (нак. № 111 від 04.03.1977 р.), за записом № 4 звільнення з 15.10.1990 р. (нак. 33 від 15.10.1990 р.). Наказ про звільнення завірено печаткою «Управління архітектури та містобудівництва м. Мелітополя», тобто приймається на роботу в одну організацію, а звільняється з іншої. Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальним питанням від 20.06.1974 року № 162 і була чинною в період, коли здійснювалися записи в трудову книжку заявника, пунктом 2.14 передбачено, що якщо за час роботи робітника або службовця змінюється назва підприємства, то про це окремою строчкою в графі 3 трудової книжки здійснюється запис про перейменування, а в графу 4 вноситься підстава для внесення змін наказ (розпорядження), його номер та дата.

Проте такий запис у трудовій книжці відсутній.

Вказано, що з метою зясування неточностей в записах 3 та 4 в трудовій книжці, спеціалістами Мелітопольського ОУПФУ в Запорізькій області було зроблено запити до КП «Проектно-виробниче Архітектурно-планувальне бюро» та в КП «Градпроект» про надання довідок про стаж роботи в управлінні Головного архітектора в м. Мелітополі з 05.03.1977 року по 15.10.1990 р. для підтвердження стажу роботи. Однак, в отриманих відповідях вказано, що комунальне підприємство «Проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро» було створено на підставі рішення 13 сесії Мелітопольської міської ради XXIII скликання від 29.06.1999 року № 13 шляхом ліквідації проектно-виробничого архітектурно-планувального бюро при Управлінні містобудування та архітектури Мелітопольського виконавчого комітету та не є його правонаступником .

На підставі вищевикладеного, пенсійний фонд відмовляється врахувати в страховий стаж ОСОБА_1 періоди роботи, зазначені в записах 3 та 4 в трудовій книжці від 16.03.1976 року (13 років 7 місяців 11 днів).

Крім того, як зазначається в повідомленні про відмову в призначенні пенсії, до заяви було додано свідоцтво про народження дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В свідоцтві зазначена мати ОСОБА_5, але зарахувати до страхового стажу період догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку неможливо, так як, заявниця не надала документи про зв'язок прізвища та імя в графі «мати» «Акімова Анжеліна Миколаївна» і ОСОБА_1.

Таким чином, управління ПФУ до страхового стажу позивачки зарахувало тільки період часу з 12.03.1976 по 11.09.1976, що відповідає страховому стажу 0 років 6 місяців 0 днів.

Однак з такими висновками відповідача погодитись неможливо виходячи з наступного.

Згідно копії трудової книжки позивача, яка наявна в матеріалах справи, 12.03.1976 року ОСОБА_6 була прийнята на роботу на посаду санітарки приймального відділення Дитячої лікарні м. Мелітополь, звідки звільнилась 11.09.1976 року за власним бажанням.

05.03.1977 року ОСОБА_6 була прийнята на роботу до Управління головного архітектора міста Мелітополя на посаду секретаря-машиніста на підставі наказу № 111 від 04.03.1977 року.

15.10.1990 року ОСОБА_6 була звільнена із займаної посади за власним бажанням на підставі наказу № 33 від 15.10.1990 року, про що також мається запис в її трудовій книжці.

04 травня 1982 року позивачка народила доньку ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-ЖС № 437995, про що свідчить копія свідоцтва про народження/а.с12/.

Донька померла 18.05.1993 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 390261/а.с.13/.

Однак, в свідоцтві про народження було допущено помилку в імені: замість правильного «Анжеліка» була зазначене неправильне «Анжеліна».

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 03.08.2017 року, встановлено факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідною матірю ОСОБА_4, яка народилась 04.05.1982 року у м. Мелітополі Запорізької області та померла 16.05.1993.

05 квітня 1979 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_4, після чого змінила прізвище з «Тісліченко» на «Акімова», що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 9 від 24.11.2016 року/а.с.15/.

Згодом вказаний шлюб було розірвано, 26.12.1986 року позивачка уклала шлюб з іншим чоловіком - ОСОБА_7, після чого змінила прізвище з «Акімова» на «Юрко», що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного тану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 3 від 24.11.2016 року/а.с.14/.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 14 лютого 2017 року було встановлено факт належності ОСОБА_1, трудової книжки, виданої на імя ОСОБА_6, заповненої 16 березня 1976 року/а.с.8/.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що в серпні 1983 року влаштувалась на роботу в управління архітектури, в цей час позивачка вже працювала там, однак знаходилась в декретній відпустці. Після виходу з декрету позивачка працювала секретарем, працювала до жовтня 1990 року. Свідок до теперішнього часу продовжує працювати в управлінні архітектури. На підтвердження вказаних обставин свідок надала копію своєї трудової книжки.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що в 1979 році прийшла працювати до управління архітектури. Приблизно через два роки на роботу вийшла позивачка. На той час установа, в якій вони працювали називалась управління головного архітектора, однак згодом були зміни в назві установи. В 1990 році позивачка звільнилась. Свідок звільнилась в 1999 році, переводом до управління земельних ресурсів. В трудовій книжці свідка відсутні записи про зміну назви установи управління архітектури, однак пенсія їй нарахована в 2012 році, і пенсійний фонд жодних зауважень до свідка не мав з приводу записів у трудовій книжці. На підтвердження своїх свідчень свідок надала копію своєї трудової книжки.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що в 1973 році прийшла на роботу в управління архітектури. Позивачка прийшла на роботу десь в 1977 році. Свідок працювала до 2006 року, а позивачка звільнилась десь у 1990 році. Працювала на посаді секретаря машиністки. В трудовій книжці свідка відсутні записи про перейменування управління архітектури, однак ій призначена пенсія за віком в 2005 році. На підтвердження своїх свідчень свідок надала копію своєї трудової книжки.

Аналізуючи зміст оскаржуваного повідомлення, та вирішуючи питання щодо законності та обґрунтованості вимог ОСОБА_1, суд бере до уваги ті обставини що у відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 46 Конституції України передбачено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку 60 років, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_3 і старші після досягнення віку, встановленого абзацом 2 пункту 1 статті 26 Закону № 1058, тобто для жінок, які народилися з 01.10.1958 року по 31.03.1959 року пенсійний вік 57 років 6 місяців.

Як вбачається з копії паспорту позивачки, на час звернення із заявою про призначення пенсії їй виповнилось повних 58 років.

Відповідно до записів у належній їй трудовій книжці, ОСОБА_1 має відповідний страховий стаж для призначення пенсії за віком.

Представником відповідача в ході судового засідання не надано будь яких належних обґрунтувань відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком. Обставини, покладені в основу повідомлення про відмову в призначенні пенсії, повністю спростовуються дослідженими в ході судового розгляду, належними та обєктивними доказами.

Враховуючи наведене, суд доходить до висновку, що є всі законні підстави для повного задоволення позовних вимог ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст. 46 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 6, 7, 8, 9, 18, 19, 49, 70, 71, 94, 99, 106, 159, 160, 162,167 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання незаконною відмову в призначенні пенсії та зобовязання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та нечинним з моменту прийняття повідомлення Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 25.04.2017 року за № 2330 про відмову ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, в призначенні пенсії за віком.

Зобовязати Мелітопольське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, місцезнаходження: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Івана Алексєєва, 2) призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з часу її звернення до Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення їй пенсії за віком, тобто з 14.04.2017 року, та зарахувати до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком період роботи ОСОБА_1 з 05.03.1977 року по 15.10.1990 рік на посаді секретаря машиніста Управління головного архітектора м. Мелітополя та в Управлінні архітектури та містобудування м. Мелітополя.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: