Справа № 813/3489/17
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2017 року справа № 813/3489/17

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого - судді Кухар Н.А.

секретаря судового засідання Шавель М.М.

за участю :

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Галицького районного у місті Львові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Львівській області про зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Галицького районного у місті Львові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Львівській області у якому просить:

- зобов'язати Галицький районний у місті Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Львівській області внести зміни в наступні документи: актовий запис НОМЕР_2 складений Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Львівській області та внесений в книгу записів актів громадянського стану про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 свідоцтва ОСОБА_2, народження серії - НОМЕР_1 видане 18 квітня 1997 року (повторне) в розділі «Батьки» в графу «Національність батька» - ОСОБА_3, записати «поляк» а запис «українець» виключити з даної графи даного розділу вказаного актового запису; актовий запис НОМЕР_2 складений Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Львівській області та внесений в книгу записів актів громадянського стану про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 свідоцтва - ОСОБА_2, народження серії НОМЕР_1 видане 18 квітня 1997 року (повторне) в розділі «Батьки» в графу «Національність матері» - ОСОБА_4, записати «полька» а запис «українка» виключити з даного розділу вказаного актового запису.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при записі національності батьків позивача у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 видане 18 квітня 1997 року виданого Залізничним відділом актів громадянського стану м. Львова Львівської міської ради (повторне), була допущена помилка та невірно вказана національність батька та матері. Так, в розділі «батьки», вказаний батько ОСОБА_3, в графі «національність» батька вказано «українець» , а мало бути записо «поляк», також аналогічно вказано і по матерів, ОСОБА_4 записано «українка» замість «полька». Позивач не погодилася із таким рішення відповідача та звернулася до суду в вказаними позовними вимогами. Крім того позивачка в позовній заяві вказує, що її вся родина відносила себе до поляків, та дотримувалися польських звичаїв і традицій.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позові, просив позов задовольнити.

Представник відповідача явки повноваженого представника в судове засідання не забезпечив, на адресу суду подав клопотання про слухання справи без участі представника.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, безпосередньо та об'єктивно дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, давши їм оцінку, суд встановив наступне.

18 серпня 2017 року Галицький районний у місті Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області у листі за № 1601/03-32 про внесення змін до графи «національність батька» в актовому записі про народження ОСОБА_2 НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_1, складеного Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, відмовив позивачу у внесенні змін до актового запису, оскільки зміна національності громадян не входить до компетенції органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам суд врахував наступні норми чинного законодавства та обставини справи.

Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядуванн, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з п. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, регулює Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені Наказом Міністерства юстиції України 12.01.11р. №96/5(надалі Правила).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державній реєстрації, відповідно до вказаного Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Статтею 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану, зокрема, проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх. Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 9 цього Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Згідно з ч.1 ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.16, 2.1 Правил, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану, у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Отже, відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Згідно з приписами ч.2 ст.300 ЦК України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

У постанові Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року № 12 в пункті 7 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» зазначено, що при розгляді таких справ слід враховувати, що в актових записах про народження повинні міститись відомості про національність батьків, а якщо їх не було внесено чи неправильно зазначено то такий актовий запис має бути доповнено відповідно до рішення суду. Питання щодо національності батьків, суд вирішує на підставі письмових та інших доказів.

Відповідно до п.2.6. Правил разом із заявою про внесення змін до актового запису заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні, інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Інші документи - це паспорт або паспортний документ (документ, що посвідчує особу), свідоцтво(а) про реєстрацію акта(ів) цивільного стану, тобто документи, які підтверджують родинні стосунки у відповідності до норм п.п.2.1., 2.5. Правил.

Відповідно до п.2.7. Правил на підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом ДРАЦС додаються до матеріалів справи повні витяги з державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому.

Згідно з п.2.12. Правил, на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ ДРАЦС складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову у цьому за наведеною формою. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження у судовому порядку, що відповідає диспозиції норми п.1 ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Відповідно до п.2.15.9 Правил висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану про внесення змін до актового запису складається, якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості).

Отже, аналіз вказаних положень дає підстави дійти до висновку, що орган реєстрації актів цивільного стану вправі внести зміни до актового запису цивільного стану тільки у випадку коли для цього наявні достатні докази. Внесення змін до актового запису про народження не можливе за відсутності документів, що підтверджували допущену помилку у графі національність батьків. При цьому, Правила не передбачають можливості змінювати національність особи в актових записах.

Судом встановлено те, що в свідоцтві про народження (повторне) НОМЕР_2 від 18 квітня 1997 року ОСОБА_5 у графі батько вказано ОСОБА_3, у графі національність батька зазначено українець, у графі мати вказано ОСОБА_4, у графі національність мати зазначено українка. (а.с.12).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України в графі національність батька зазначено українець.

Як передбачено ч.3 ст.269 ЦК України, особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою.

Зазначена норма кореспондується з ч.1 ст.272 ЦК України відповідно до якої фізична особа здійснює особисті немайнові права самостійно.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що здійснення особою своїх особистих немайнових прав, зокрема, права на вибір та відновлення своєї національності, реалізовується нею особисто шляхом вчинення певного волевиявлення.

В даному ж випадку, позивачка звернулась до суду з вимогою внести зміни в актовий запис до актового запису про народження серії НОМЕР_1 видане 18 квітня 1997 року Залізничним відділом актів громадянського стану м. Львова Львівської міської ради на ОСОБА_5, зокрема змінити національність батька та матері, а саме записати «поляк та полька» замість «українець та українка», така вимога не ґрунтується на наведених нормах законодавства, оскільки право на вибір та зміну національності здійснюється особою самостійно та не може реалізовуватись іншими особами, в тому числі її родичами.

Як видно з матеріалів справи, батько та мати позивачки за життя свою національність не змінювали.

Пунктом 3.4. Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 12 від 29.09.2016 року «Про узагальнення практики вирішення адміністративними судами спорів, які виникають у зв'язку з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану» визначено, що національна належність особи є актом особистого самовизначення особи і жодним чином не впливає на її публічно-правові відносини з державою. Фіксація факту національності особи у документі, що посвідчує особу, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

З таким висновком узгоджується позиція Верховного Суду України щодо неможливості встановлення в судовому порядку фактів щодо належності особи до певної національності.

Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність.

Вищевказані докази надані представником позивача, не враховуються судом як докази які підтверджують обґрунтування позовних вимог про зобов'язання Галицький районний у місті Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Львівській області внести зміни в наступні документи: актовий запис НОМЕР_2 складений Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Львівській області та внесений в книгу записів актів громадянського стану про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 свідоцтва ОСОБА_2, народження серії - НОМЕР_1 видане 18 квітня 1997 року (повторне) в розділі «Батьки» в графу «Національність батька» - ОСОБА_3, записати «поляк» в запис «українець» виключити з даної графи даного розділу вказаного актового запису; актовий запис НОМЕР_2 складений Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Львівській області та внесений в книгу записів актів громадянського стану про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 свідоцтва - ОСОБА_2, народження серії НОМЕР_1 видане 18 квітня 1997 року (повторне) в розділі «Батьки» в графу «Національність матері» - ОСОБА_4, записати «полька» а запис «українка» виключити з даного розділу вказаного актового запису.

З врахуванням встановлених обставин, суд вважає, що відповідачем правомірно відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі у формі судового збору належить присудити з позивача.

Керуючись ст. ст. 17-19, 94, 160-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складено та підписано 14 листопада 2017 року.

Суддя Кухар Н.А.