Справа № 804/2646/17
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2017 рокусправа № 804/2646/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Ясенової Т.І. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2017 року в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування наказу,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у квітні 2017 року звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 972 від 14.03.2017 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади та поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника слідчого відділу Дніпровського відділу поліції.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини справи та порушено норми матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських ГУНП» № 972 від 14.03.2017 за порушення службової дисципліни, на заступника начальника слідчого відділу Дніпровського відділу поліції ГУНП майора поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади.

Вважаючи наказ незаконним, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для проведення службового розслідування та винесення оскаржуваного наказу стало відкриття кримінального провадження стосовно підпорядкованої позивачеві посадової особи та встановлення службовим розслідуванням порушення останньою службової дисципліни, тоді як сам пособі факт порушення кримінальної справи не свідчить про доведеність вини особи, а відповідно й висновку про наявність неналежного контролю з боку безпосереднього керівника. На думку суду першої інстанції, в ході службового розслідування обставини вчинення дисциплінарного порушення позивачем не з'ясовані, вина не доведена, а докази вчинення дисциплінарного проступку, як в матеріалах службового розслідування, так і в матеріалах адміністративної справи, відсутні.

Проте суд апеляційної інстанції знаходить такі висновки суду першої інстанції помилковими з огляду на наступне.

Судом встановлено, сторонами не заперечується, що 01.03.2017 працівниками Генеральної прокуратури України та Служби безпеки України у рамках кримінального провадження № 0000143, відкритого 23.01.2017 за ч. 3 ст. 368 КК України, було затримано начальника відділу викриття порушень у сфері легального обігу наркотиків управління протидії наркозлочинності ГУНП майора поліції ОСОБА_2 та старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи, слідчого відділу Дніпровського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, яка є підпорядкованою службовою особою позивача.

За результатами службового розслідування встановлено, що поліцейськими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порушено службову дисципліну, що виразилося у недотриманні принципів діяльності поліції та вчиненні дій, не сумісних з вимогами, що пред'являються до професійно-етичних якостей поліцейського, а саме 19.01.2017 у кримінальному провадженні № 0001013, відкритому 24.11.2016, старшим слідчим ДВП ОСОБА_3 було проведено обшук за місцем реєстрації та роботи ОСОБА_4, під час якого вилучено заборонену хімічну речовину та грошові кошти, проте ОСОБА_3 було порушено вимоги ст. 100 КПК України у частині зберігання речових доказів і документів, не проведено додатковий огляд та фотографування вилучених грошових коштів та не передано їх до фінансової установи з метою закриття кримінального провадження в обмін на вилучені грошові кошти.

Як вбачається з оскаржуваного наказу № 972 від 14.03.2017, ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади у зв'язку з неналежним контролем за діями підлеглого поліцейського та незадовільним проведенням індивідуально-виховної роботи з останнім, невжиттям заходів щодо очищення підрозділів поліції від осіб, які своїми діями компрометують високе звання поліцейського, що призвело до надзвичайної події.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Згідно з ч. 2 ст. 19 цього Закону підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 3 частини 1 статті 65 Закону встановлено, що переміщення поліцейських здійснюється на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський, як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV затверджено Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, статтею 7 якого визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Статтею 8 Дисциплінарного статуту встановлено, що начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати. Начальник зобов'язаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов'язків, честь і гідність, заохочувати розумну ініціативу, самостійність, старанність у службі, уміло застосовувати заходи дисциплінарного впливу.

Начальник зобов'язаний попередити про неприпустимість порушення службової дисципліни, а в разі вчинення підлеглим таких діянь за необхідності накласти на винного дисциплінарне стягнення або порушити клопотання про накладення стягнення старшим прямим начальником.

Пунктом 6 статті 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може бути накладено такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з посади.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з посадовою інструкцією заступника начальника слідчого відділу майора поліції ОСОБА_1, затвердженою начальником ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 30.12.2016, останній, зокрема, зобов'язаний вживати заходи з покращення якості досудового розслідування, здійснювати облік речових доказів у кримінальних провадженнях цінностей та іншого майна, тимчасово вилучених у ході досудового розслідування; контроль за їх зберіганням та передачею, дотримуватися службової дисципліни в діяльності слідчих, уживати заходи щодо недопущення надзвичайних подій за участю особового складу, підвищення рівня професійної майстерності підлеглих.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що на позивача, як на безпосереднього керівника слідчого відділу Дніпровського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 було покладено обов'язок щодо здійснення контролю за дотриманням остатньою службової дисципліни, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, вимог Дисциплінарного статуту.

Таким чином, враховуючи, що в ході службового розслідування відносно ОСОБА_3 було встановлено факт порушення порядку зберігання речових доказів і документів, не проведено додатковий огляд та фотографування вилучених грошових коштів та не передано їх до фінансової установи з метою закриття кримінального провадження в обмін на вилучені грошові кошти, суд апеляційної інстанції доходить висновку про неналежне виконання позивачем своїх посадових обов'язків, що свідчить про правомірність дій відповідача щодо застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади та, як наслідок, правомірність оскаржуваного наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 972 від 14.03.2017 в частині, що стосується ОСОБА_1.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача, що особа, яка неналежним чином виконує функції керівника відповідного підрозділу поліції, не може перебувати на такій керівній посаду, адже неналежне виконання функціональних обов'язків позивачем призвело до негативних наслідків, що полягли у порушенні кримінальної справи відносно працівника поліції, що в цілому тягне негативні наслідки для органу Національної Поліції, компрометуючи його авторитет та доброчесність.

Спростовуючи висновки суду першої інстанції щодо відсутності обвинувального вироку суду стосовно підлеглої позивача, слідчого відділу Дніпровського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, що свідчить, на думку суду, про недоведеність вини позивача та відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, колегія суддів зазначає, що на позивача було покладено обов'язок щодо контролю за дотриманням підлеглими службової дисципліни, сам по собі факт відкриття кримінального провадження стосовно такої особи свідчить про його неналежне здійснення. Наявність вироку суду у кримінальні справі чи іншого рішення жодним чином не впливає на встановлений службовою перевіркою факт порушення підлеглою особою позивача службової дисципліни.

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.

З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування (ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Таким чином, застосування того чи іншого дисциплінарного стягнення віднесено до виключних повноважень певних посадових осіб органів внутрішніх справ, вид якого визначається за результатами службового розслідування, що спростовує доводи позивача про протиправність наказу, оскільки відсутні будь-які підстави неможливості застосування більш м'якого дисциплінарного стягнення.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому вбачаються підстави для скасування постанови та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2017 року в адміністративній справі № 804/2646/17 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст постанови складений 13 листопада 2017 року.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров