Справа № 819/1758/17
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1758/17

08 листопада 2017 р.м. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

при секретарі судового засідання Придаткевич Н.В.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1, довіреність від 22.06.2017 року № 3848/10/19-00-10-03-10/8468

представника відповідача - ОСОБА_2, довіреність від 03.01.2016 року № 06-4/6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Тернопільській області до дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Тернопільській області (далі позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі ДП "Тернопільський облавтодор", відповідач) про стягнення коштів з рахунків у банках, обслуговуючих відповідача, в рахунок погашення заборгованості перед бюджетами та державними цільовими фондами по податку на додану вартість (далі ПДВ) в сумі 2371518,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ДП "Тернопільський облавтодор" зареєстроване як суб'єкт господарювання, перебуває на обліку в Тернопільській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області як платник податків, а відтак, зобов'язаний сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законом строки. Станом на 04.10.2017 року за відповідачем рахується податковий борг по податку на додану вартість (податкові зобов'язання) на суму 2371518,00 грн. Заборгованість по податку на додану вартість виникла у зв'язку із несплатою самостійно узгоджених грошових зобов'язаннях, нарахованих згідно поданих відповідачем податкових декларацій з податку на додану вартість від 21.08.2017 року № НОМЕР_1 та від 20.09.2017 року № НОМЕР_2.

Головним управлінням ДФС у Тернопільській області вживалися заходи для стягнення податкового боргу, проте заборгованість відповідачем не сплачена, а відтак, позивач відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20, пунктів 95.1, 95.3, 95.4 статті 95, пункту 102.4 статті 102 Податкового кодексу України просить стягнути з рахунків у банках, обслуговуючих відповідача, та за рахунок готівки, що належить відповідачу, кошти у розмірі податкового боргу по податку на додану вартість в сумі 2371518,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі із мотивів, наведених у позовній заяві, просив адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що підприємство не сплачує вказаної заборгованості по податку на додану вартість в сумі 2371518,00 грн. через відсутність належного фінансування. Проти задоволення позову не заперечив.

Дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Дочірнє підприємство "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" 15.05.2002 року зареєстроване як юридична особа, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 05.10.2017 року (а.с.8-14). Відповідно до даних Головного управління ДФС в Тернопільській області, відповідач має відкриті рахунки у банківських установах (а.с.18-19).

Відповідно до довідки про наявність податкового боргу, який підлягає стягненню в судовому порядку ДП "Тернопільський облавтодор" (а.с.15) та розрахунку суми позовних вимог з податкового боргу ДП "Тернопільський облавтодор" по платежу податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (а.с.16) станом на 04.10.2017 року у відповідача наявний податковий борг по податку на додану вартість у розмірі 2371518,00 грн. по основних податкових зобов'язаннях.

Податковий борг по податку на додану вартість виник у зв'язку з несплатою відповідачем узгоджених грошових зобов'язань, самостійно визначених платником податків у податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2017 року, яка була подана до податкового органу 21.08.2017 року, термін сплати 30.08.2017 року (а.с.23-24), у податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2017 року, яка була подана до податкового органу 20.09.2017 року, термін сплати 30.09.2017 року (а.с.21-22).

Узгоджені суми грошових зобов'язань ДП "Тернопільський облавтодор" своєчасно не були сплачені та набули статусу податкового боргу. Сума податкового боргу відображена в інтегрованій картці платника податків по податку на додану вартість (а.с.25-33).

З метою погашення податкового боргу контролюючим органом була виставлена податкова вимога форми "Ю" від 05.06.2015 року № 9085-23 (а.с.20), проте вжиті заходи не призвели до сплати податкового боргу платником податків.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.

Пунктом 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, чинного з 01.01.2011 року, з змінами і доповненнями (далі ПК України), передбачено, що платники податків зобовязані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом; податковим обовязком визнається обовязок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом; виконанням податкового обовязку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобовязань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

В силу приписів пунктів 57.1, 57.3 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом; у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 54.3.6пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Судом встановлено, що податковий борг відповідача виник внаслідок несплати платником податків сум податкових зобов'язань, самостійно визначених платником податків, які є узгодженими та підлягали до сплати у відповідні строки, встановлені пунктами 57.1 та 57.3 статті 57 ПК України.

Пункт 59.1 статті 59 ПК України передбачає, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (пункти 95.2, 95.3 статті 95 ПК України).

Згідно із підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У спірному випадку позивач вжив усі заходи, передбачені ПК України для стягнення податкового боргу з платника податків, контролюючим органом дотримані передумови для звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості. Позивач обґрунтовано, в межах своїх повноважень звернувся до суду з даними позовними вимогами та надав належні та допустимі докази щодо наявності податкового боргу у відповідача.

Статтею 11 КАС України встановлено принцип змагальності сторін, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частини першої статті 136 КАС України, позивач може відмовитися від адміністративного позову, а відповідач - визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. Судове рішення у зв'язку з відмовою від адміністративного позову, визнанням адміністративного позову чи примиренням сторін ухвалюється за правилами, встановленими статтями 112, 113 КАС України (частина третя статті 136 КАС України).

Як зазначено у частині третій статті 112 КАС України, у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, а також те, що представник відповідача позов визнав у повному обсязі, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, адміністративний позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись статтями 2,6,11,86,122,158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з рахунків у банках дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (), що обслуговують такого платника та за рахунок готівки, що належить дочірньому підприємству "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (послуг, робіт) в сумі 2371518 (два мільйони триста сімдесят одну тисячу п'ятсот вісімнадцять) грн. 00 (нуль) коп. на р/р 0002, МФО 838012, код одержувача 37977726, код бюджетної класифікації НОМЕР_3, банк одержувача ГУ ДКСУ у Тернопільській області.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 08 листопада 2017 року.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна

Суддя Мартиць О.І.