Справа № 456/2580/17
Суддя: Бораковський В. М.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/2580/17
Провадження № 2-а/456/151/2017
ПОСТАНОВА

іменем України

24 жовтня 2017 року

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Бораковського В. М.

за участю секретаря Проців І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону № 3 УПП у м. Львів Саджениця Ігоря Васильовича про скасування постанови АР №650181 про адміністративне правопорушення від 22.08.2017р, -

встановив:

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 22 серпня 2017 року він на власному автомобілі «Аudi Q7», державний номерний знак НОМЕР_1, рухався по автодорозі М-06 Київ-Чоп. Його наздогнав автомобіль патрульної поліції, подаючи сигнал зупинитися. Після зупинки співробітник поліції пояснив причину зупинки тим, що він, нібито, на дорозі, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, перетнув суцільну лінію дорожньої горизонтальної розмітки та виїхав на смугу зустрічного руху, чим порушив вимоги п. 11.3 Правил дорожнього руху. На підставі цього, співробітник поліції виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою накладено штраф в розмірі 425 грн. 00 коп. Правил дорожнього руху він не порушував. Дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення є протиправними. Постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною, а тому підлягає скасуванню. Постанова складалася інспектором без врахування його зауважень, пояснень та конкретної дорожньої обстановки, скупчення і потоку інших автомобілів, інтенсивності руху. Доказів правопорушення не надано, зокрема фото або відео фіксацію, свідків не опитано, тобто факт порушення оснований на припущеннях, що є порушенням закону. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор не дав йому можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, у повному обсязі. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями, інспектор грубо порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, та суду зазначив, що він не порушував Правил дорожнього руху та не перетинав суцільної лінії дорожньої розмітки, оскільки на тій ділянці дороги суцільної лінії не має. Вини у вчиненні правопорушення, на яке вказував інспектор, він не визнавав.

Крім цього, позивач подав до суду додаткові пояснення, в обґрунтування яких покликаючись на те, що інспектор порушив його конституційне право на захист, не давши скористатися юридичною допомогою адвоката. Наданий відповідачем доказ щодо здійснення ним адміністративного правопорушення є неналежним, оскільки з відеозапису видно лише розмову між ним та відповідачем, а доказу щодо вчинення самого правопорушення не було надано. На 600 км автодороги М-06 Київ-Чоп немає суцільної горизонтальної лінії, що видно на відео з диску, який ним додано до пояснення. Посилання інспектором на п. 11.3. не відповідає опису обставин, які викладені у постанові, адже в цей пункт передбачає, що на дорогах із двостороннім рухом, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки, виїзд на смугу зустрічного руху можливий для обгону та об'їзду перешкоди. В описі ж зазначено, що ним було перетнуто суцільну лінію.

Відповідач інспектор батальйону № 3 УПП у м. Львова Саджениця Ігор Васильович в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Представником Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у місті Львові подано до суду заперечення проти адміністративного позову, в обґрунтування якого покликаючись на те, що постанова серії АР №650181 від 22.08.2017р. винесена відповідно до ст.ст. 222, 283, 284 КУпАП, є законною, обґрунтованою та справедливою.

Також, в запереченні зазначено, що згідно постанови про адміністративне правопорушення серії АР №650181 від 22.08.2017р. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «AUDI Q7», номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі М-06 Київ-Чоп, 602 км + 400 м, не виконав вимоги горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) та виїхав на смугу зустрічного руху, чим порушив вимоги п. 11.3. ПДР України.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №650181 від 22.08.2017р. вбачається, що ОСОБА_1 22.08.2017 року о 17 год. 55 хв. на 600 км + 100 м автодороги Київ-Чоп (М-06), на дорозі, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку руху перетнув суцільну лінію дорожньої горизонтальної розмітки та виїхав на смугу зустрічного руху, чим порушив п. 11.3 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, в зв'язку з чим в справі прийнято рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн.

Судом оглянуті відеоматеріали, що надані позивачем, в яких зафіксована ділянка автодороги Київ-Чоп (М-06) 600км.+100м., яка вказана в постанові серії АР №650181 від 22 серпня 2017р., та вбачається відсутність на вказаній ділянці дороги вузької суцільної лінії горизонтальної розмітки (п.1.1 розділ 34. «Дорожня розмітка»).

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначені в постанові відповідачем обставини (об'єктивна сторона адміністративного правопорушення) не передбачені диспозицією частини 2 ст. 122 КУпАП.

В той же час, диспозицією частини 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушень вимог розмітки проїзної частини доріг.

Пункт 11.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306, передбачено, що на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об'їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. У разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як роз'яснено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 71 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 71 КАС України суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що 22.08.2017р. відносно ОСОБА_1 відповідачем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР №650181, за скоєння ним адміністративного порушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що заперечення проти адміністративного позову та долучений до нього DVD-диск (з записаними на ньому відеоматеріалами) подано представником відповідача Управління патрульної поліції Прус Ю.І. В той же час, стороною в справі (відповідачем) є інспектор батальйону №3 УПП у м. Львів Саджениця І.В. З огляду на викладене та зважаючи на положення ст.ст. 11, 49, 51, 107 КАС України (правом подавати заперечення проти адміністративного позову та доказів наділений виключно відповідач) суд не бере до уваги подані представником Управління патрульної поліції зазначені заперечення та DVD-диск (з записаними на ньому відеоматеріалами).

Відповідач, будучи представником суб'єкта владних повноважень, не виконав вимоги ст. 71 КАС України та не надав суду жодних належних та допустимих доказів, з яких би вбачалась наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

З аналізу оскаржуваної постанови вбачається, що така не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній відсутні покликання на правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження. Крім цього, в постанові не зазначено докази, на яких базуються висновки про вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Крім цього, суд зауважує, що адміністративна відповідальність за порушення вимог розмітки проїзної частини доріг передбачена частиною 1 ст.122 КУпАП, в той час як дії позивача кваліфіковані відповідачем як адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Разом з тим, пояснення позивача, дані ним в судовому засіданні, та оглянуті в судовому засіданні відеоматеріали, суд вважає належними та допустимими доказами з огляду на те, що пояснення позивача є логічними та послідовними, а відеоматеріали містять фактичні дані щодо обставин, які зазначені позивачем у позові (на вказаній в постанові ділянці дороги (600 км + 100 м автодороги Київ-Чоп (М-06) відсутня вузька суцільна лінія горизонтальної розмітки). Дані докази узгоджуються між собою і є достатніми.

Таким чином, суд приходить до переконання, що складена на ОСОБА_1 постанова, сама по собі, не є достатнім доказом його вини у вчинені правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, інших належних та допустимих доказів, які б вказували на наявність у діях позивача складу зазначеного адміністративного правопорушення, суду не надано, отримані судом дослідженні та оцінені докази (пояснення позивача, відеоматеріали) спростовують обставини, наведені в постанові, відтак ОСОБА_1 неправомірно визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, тому, враховуючи вищевикладене та з огляду на вимоги ст. 71 КАС України, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 11, 86, 118, 159, 161, 163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Скасувати постанову серії АР №650181 від 22 серпня 2017р. в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, щодо накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Головуючий-суддя В. М. Бораковський