Справа № 520/15888/16-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 520/15888/16-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Бескровний Я.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Джабурія О.В.

суддів Вербицької Н.В.

ОСОБА_1

при секретарі Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, третя особа на стороні позивача ОСОБА_3, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення №063/16 від 24.11.2016 року, винесену начальником інспекційного відділу № 1 управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, за порушення у сфері містобудівної діяльності. Оскаржуваною постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 96 ч. 5 КпАП України у вигляді штрафу в сумі 5950 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не було дотримано вимоги законодавства стосовно підстав проведення позапланової перевірки, порушено порядок її проведення та порядок оформлення її результатів, а також порушено вимоги щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення та вимоги ст.ст. 245, 252 КпАП України.

Представник відповідача заявлені вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з тих підстав, що висновки відповідача зроблені на підставі наданих документів та встановлених в ході перевірки фактів, а тому відповідають чинному законодавству.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 21.06.2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовлено повністю.

На зазначену постанову ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати постанову Київського районного суду м. Одеси від 21.06.2017 року та ухвалити нове рішення, яким скасувати постанову відповідача у справі про адміністративне правопорушення № 063/16 від 24.11.2016 р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Колегією суддів встановлено, що на підставі наказу відповідача № 24 від 04.10.2016 р. та направлення № 000086 від 27.10.2016 р. було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил за адресою: м. Одеса, вул. Довга, ділянка 5-9. Зазначена земельна ділянка належить позивачу та третій особі у справі.

Під час виїзду 03.11.2016 р. за вказаною адресою співробітниками відповідача встановлено, що на обєкті розпочато будівельні роботи без подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт та без отримання права на виконання таких робіт.

За результатами проведеної перевірки 09.11.2016 р. складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, протокол про адміністративне правопорушення та припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт. Листом № 01-10/154-35 від 10.11.2016 р. вказані документи надіслані апелянту поштою та отримані 21.11.2016 р. Цим листом апелянта було також повідомлено про час та місце розгляду справи.

24.11.2016 р. заступником начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області на підставі матеріалів справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 09.11.2016 р., припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт № 046/16, акту перевірки від 09.11.2016 р., була винесена оскаржувана постанова № 062/16.

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 96 КпАП України виконання будівельних робіт з будівництва індивідуального житлового будинку без отримання права на виконання таких робіт, що є порушенням ст. 34 ч. 1 п. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», та накладено штраф в сумі 5 950 грн.

Апелянт вказує на те, що 26.09.2016 р. курєрською службою доставки на адресу відповідача було надіслано повідомлення про початок виконання будівельних робіт, яке було отримано відповідачем 04.11.2016 р., на підтвердження чого в матеріалах справи наявна копія відповідної накладної служби доставки №4175 та описом вкладення (а.с. 11).

Колегія суддів критично ставиться до вказаних доводів апелянта, оскільки згідно до положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також Постанови Кабінету Міністрів України № 671 від 19.08.2015 р. «Деякі питання діяльності органів державного архітектурно-будівельного контролю», відповідачем лише 03.10.2016 р. одержано повноваження з державного архітектурно-будівельного контролю, виконання дозвільних та реєстраційних функцій у сфері містобудівної діяльності в м. Одесі.

Крім того, доставка документів протягом 46 днів курєрською службою в межах міста Одеса з повідомленням про вручення викликає певні сумніви.

Таким чином, посилання апелянта на направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт на адресу відповідача 26.09.2016 р., тоді як відповідач виконує свої функції лише з 03.10.2016 р., колегією суддів не приймаються.

За таких обставин колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 почала виконувати будівельні роботи з порушенням будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджених проектних рішень, а тому заявлені нею позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладені обставини колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова відповідача прийнята за результатом всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності та у відповідності із діючим законодавством України.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є субєктом владних повноважень, свою позицію доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 13.11.2017 року.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: Н.В.Вербицька

Суддя: А.В.Крусян