Справа № 815/2465/17
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2017 р. м.ОдесаСправа № 815/2465/17

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Глуханчук О. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді - доповідача Косцової І.П.
суддів Стас Л.В.
Турецької І.О.
за участю: секретаряСтефанцевої Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Краматорського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Краматорського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльності, стягнення грошового забезпечення та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати протиправною бездіяльність начальника Краматорського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо не виплати йому грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 20 липня 2016 року по 09 квітня 2017 року, зарахування часу вимушеного прогулу до загального строку вислуги у Державній прикордонній службі України; стягнути з відповідача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 69 412,76 грн. та у відшкодування витрат на правову допомогу -12 800 грн.; зобов'язати відповідача зарахувати час вимушеного прогулу до загального строку вислуги у Державній прикордонній службі України.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що бездіяльність відповідача щодо невиплати йому при звільненні зі служби грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, а також не врахування строку вимушеного прогулу до загального строку вислуги у Державній прикордонній службі України є протиправною, оскільки таке право передбачене законом.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2017 року позов задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Краматорський прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначив, що оскільки поновлення позивача на військовій службі проведено на підставі судового рішення за відсутності рішення начальника органу Держприкордонслужби про таке поновлення, підстави для виплати ОСОБА_5 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу відсутні. Строк вимушеного прогулу зараховано позивачу до загального строку військової служби. Також зазначив, що судом безпідставно було відмовлено у клопотанні про зупинення провадження у справі у зв'язку з оскарженням у касаційному порядку постанови суду про поновлення ОСОБА_5 на службі. Крім цього, апелянт зазначив, що в період вимушеного прогулу позивач перебував на обліку в центрі зайнятості, де отримав допомогу по безробіттю в сумі 28 462,99 грн., тому розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу має бути зменшений на вказану суму, а розрахунок розміру відшкодування правової допомоги проведено не на підставі діючого законодавства, отже підстави для стягнення цих витрат відсутні через не доведення їх розміру.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16.01.2017 року по адміністративній справі № 815/5116/16, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2017 року, визнано протиправними та скасовані накази начальника Краматорського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 286-ос від 18.07.2016 року, № 287-ос від 19.07.2016 року та №332 від 08.07.2016 року. Поновлено старшого сержанта ОСОБА_5 на посаді молодшого інспектора прикордонної служби І категорії - номера обслуги 4 відділення інспекторів прикордонної служби прикордонної застави (м.д. н.п. Курахівка) оперативно-бойової прикордонної комендатури Курахівка з 20.07.2016 року. (а.с. 10-25)

На виконання судового рішення про поновлення на службі начальником Краматорського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України видано наказ №137-ос від 10 квітня 2017 року, яким ОСОБА_5 поновлено в списках особового складу загону, на всіх видах забезпечення та на посаді молодшого інспектора прикордонної служби І категорії - номера обслуги 4 відділення інспекторів прикордонної служби прикордонної застави (м.д. н.п. Курахівка) оперативно-бойової прикордонної комендатури Курахівка з 20.07.2016 року (а.с. 85-88).

Проте, поновивши ОСОБА_5 на військовій службі, відповідач не вирішив питання про виплату йому грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 20 липня 2016 року по 09 квітня 2017 року, що стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно не виплатив ОСОБА_5 грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу, не зарахував вказаний період до вислуги років, а відтак, позовні вимоги є обґрунтованими. При цьому суд погодився з доводами позивача, що розрахунок суми грошового забезпечення має проводитись на підставі постанови КМ України №1294 від 07.11.2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», що становить 69 412,76 грн. Крім цього суд стягнув з Краматорського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь позивача 12 800 грн. у відшкодування судових витрат на правову допомогу.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо допущення відповідачем неправомірної бездіяльності, яка полягала у не виплаті ОСОБА_5 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та стягнення цих коштів на користь позивача, проте не може погодитись з розміром стягнутих коштів та звертає увагу на помилковість судового рішення в частині задоволення решти позовних вимог, з огляду на наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей відповідно до Конституції України визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).

Відповідно до ст. ст. 1,2 вказаного Закону військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв'язку з особливим характером військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

За приписами абз. 3 пункту 2 статті 8 Закону № 2011-XII у разі поновлення на військовій службі (посаді) орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов'язку на нижчеоплачуваній посаді, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (переміщення). Цей період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і у пільговому обчисленні) та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання.

Порядок проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період визначається Положенням «Про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України», затвердженим Указом Президента України від 29 грудня 2009 року N 1115/2009.

Згідно пункту 299 Положення у разі незаконного звільнення з військової служби військовослужбовця, який проходив військову службу за контрактом, він підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій ніж попередня, посаді з дня прийняття рішення про поновлення на військовій службі. У разі поновлення військовослужбовця на військовій службі начальник органу Держприкордонслужби, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує в установленому законодавством порядку питання щодо виплати йому грошового забезпечення та видачі матеріального забезпечення за час вимушеного прогулу, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення.

Зазначений період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і пільговому обчисленні) та до строку вислуги у військовому званні.

Отже, питання щодо виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу вирішується начальником органу Держприкордонслужби одночасно з прийняттям рішення про поновлення військовослужбовця на військовій службі.

Натомість, як вірно встановлено судом першої інстанції, начальник Краматорського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, прийнявши наказ №137-ос від 10 квітня 2017 року про поновлення ОСОБА_5 в списках особового складу загону, на всіх видах забезпечення та на посаді, не вирішив питання щодо виплати незаконно звільненому військовослужбовцю грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, чим допустив протиправну бездіяльність.

Вирішуючи питання щодо розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та порядку його обчислення, судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

На виконання приписів Закону № 2011-XII Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1294 від 07.11.2007 року "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб"

Відповідно до п.2 вказаної постанови виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України визначений Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби від 20.05.08 року №425, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.06.2008 року за №537/15228 "Про затвердження інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України".

Підпунктом 2.1.1. пункту 2.1. даної інструкції визначено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, виплачуються оклади за військовими званнями в розмірах, установлених додатком 24 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

В свою чергу, відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 року № 13 передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).

Аналіз наведених правових норм дає судовій колегії підстави для висновку, що розрахунок грошового забезпечення військовослужбовця Державної прикордонної служби України, в тому числі, за період вимушеного прогулу, має бути проведений саме на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Колегія суддів, ретельно дослідивши наявний в матеріалах справи розрахунок грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу, який проведено позивачем та надано до суду, встановила, що він відповідає вимогам вищенаведених правових актів.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, за період часу вимушеного прогулу позивач перебував на обліку в Білгород-Дністровському міськрайонному центрі зайнятості, де отримав матеріальну допомогу по безробіттю в розмірі 28 462,99 грн.

Зазначена обставина підтверджується витягом з наказів про прийняття рішення про призначення допомоги по безробіттю та відповідною довідкою (а.с.204-206).

Відповідно до абзацу 2 пункту 32 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

З огляду на зазначені обставини колегія суддів приходить до висновку, що розмір грошового забезпечення позивача за час вимушеного прогулу має бути зменшений на суму отриманої допомоги по безробіттю, та має становити 40 949,77 грн. (69 412,76 грн. - 28 462,99 грн.).

Натомість суд першої інстанції, погодившись з наданим позивачем розрахунком, обмежився допитом спеціаліста, який здійснював цей розрахунок, при цьому не зазначив жодного нормативно-правового акту, на підставі якого його проведено та не з'ясував, чи не отримував позивач у спірному періоді заробітної плати за іншим місцем роботи чи будь-яких інших доходів, що призвело до правової помилки.

Судова колегія не може визнати обґрунтованим і висновок суду першої інстанції щодо необхідності зарахування позивачу періоду вимушеного прогулу з 20 липня 2016 року по 09 квітня 2017 року до вислуги років у Державній прикордонній службі України, адже з наявного в матеріалах справи Наказу начальника Краматорського прикордонного загону Східного регіонального управління державної прикордонної служби України №145-0с від 13.04.2017 року, час вимушеного прогулу включений до вислуги років ОСОБА_5 у Державній прикордонній службі України (а.с.92-95).

Оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б спростовували факт зарахування спірного періоду до вислуги років, зазначені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім цього колегія суддів не може погодитись і з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_5 судових витрат на правову допомогу у сумі 12 800 грн.

Так, відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи належать й витрати на правову допомогу.

У відповідності з ч. 1 ст. 90 КАС України, витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1 Закону України від 20.12.2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

На підтвердження понесених витрат представником позивача надано ордер, витяг з угоди про надання правової допомоги №13/17 від 25 квітня 2017 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, акт прийому-передачі наданої правової допомоги від 25 липня 2017 року на суму 12 800 грн., а також розрахунок погодинної оплати правової допомоги адвоката, як представника позивача в адміністративній справі та квитанцію до прибуткового касового ордеру на суму 12 800 грн., прийняту від ОСОБА_6

Ознайомившись з вказаними документами, колегія суддів встановила, що визначена у розрахунку сума витрат на компенсацію правової допомоги проведена не у відповідності до положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та є невиправдано великою.

До того ж, в розрахунок витрат на компенсацію правової допомоги позивачем включено час опрацювання адвокатом законодавчої бази, підготовка адміністративного позову та клопотань від імені позивача, що, відповідно до вищенаведених положень Закону № 4191-VI, не відноситься до окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а відтак, і не підлягає компенсації.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що хоча позивач і має право на відшкодування вищезазначених витрат, проте матеріали справи не містять достатньо належних та допустимих доказів на обґрунтування їх розміру, тому і в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З огляду на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовані всі обставини у справі, що мають значення для вирішення даного спору, висновки суду не відповідають положенням законодавства, що регулює спірні правовідносини, ухвалене у справі рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст.ст. 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Краматорського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2017 року - скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою позов ОСОБА_5 до Краматорського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльності, стягнення грошового забезпечення та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Краматорського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо невиплати ОСОБА_5 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Стягнути з Краматорського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України () на користь ОСОБА_5 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 20 липня 2016 року по 09 квітня 2017 року у розмірі 40 949,77 грн. (сорок тисяч дев'ятсот сорок дев'ять гривень 77 коп.) без урахування обов'язкових податків та зборів.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Суддя-доповідач: І.П. Косцова

Судді: Л.В. Стас

І.О. Турецька.