Справа № 497/1484/17
Суддя: Кравцова А. В.
Дата ухвалення: 2017-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
27.10.2017
Справа № 497/1484/17
Провадження № 2-а/497/75/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.10.2017 року суддя Болградського районного суду Одеської області Кравцова Алла Валентинівна, у приміщенні Болградського районного суду Одеської області в м.Болград, розглянувши, в порядку письмового провадження, на підставі ст.183-2 КАСУ, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання рішення протиправним та перерахунок пенсії,
ВСТАНОВИЛА:
04 жовтня 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить: визнати дії відповідача неправомірними, визнати його, позивача, загальний стаж роботи, який враховується для нарахування пенсії, - таким, що дорівнює 30 рокам 07 місяців 29 днів, включивши до стажу його роботи за кордоном (в Р.Молдова) за період з 12.09.1994 по 18.02.1997р.р. та з 01.01.1999 по 18.07.2012р.р., а також визнати його, позивача, непрацюючим пенсіонером, зобов`язавши Ізмаїльське об`єднане управління пенсійного фонду України Одеської області здійснити йому перерахунок пенсії з вересня 2016 року врахувавши вказаний стаж та факт того, що він, позивач, є непрацюючим пенсіонером, та поновити йому строк звернення до суду.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він почав свою трудову діяльність після служби в лавах Радянської Армії, усе життя працював, має стаж з врахуванням служби в армії біля 42-х років, тепер не працює, отримує пенсію, яку пенсійний Фонд виплачує в неправильному розмірі, оскільки зарахував до загального стажу лише 24роки 8місяців 3дні, - фактично не врахувавши йому неправомірно майже 17 років стажу; крім цього, відповідач, вважаючи його, позивача, працюючим, робить відрахування з виплачуваних пенсійних виплат, сплачуючи лише 85% від нарахованої пенсії.
Позивач посилається також на обставини, які, на його думку, підтверджуються наданими ним суду доказами - підтверджує наявність в нього ще 15років 11місяців та 24дні до того стажу, що вже враховано відповідачем.
Так, позивач стверджує, що він 16.09.2016 року звернувся до Ізмаїльського об`єднаного управління пенсійного фонду України Одеської області з заявою про призначення йому пенсії і з цієї дати йому була призначена пенсія за віком. 05.09.2017 року розпорядженням №150812 йому, позивачу, встановлена пенсія по новій формулі, загальний стаж (повний), який відповідач визнав для нарахування йому пенсії, склав 24 року 8 місяців 3 дні. Проте позивач стверджує, що він з 1976 року і до досягнення пенсійного віку він постійно працював. Його загальний стаж складає майже 42 роки. Він допускає, що в його трудової книжці відсутні деякі записи про його роботу, але він не згоден з тим, що до розрахунку пенсії відповідачем не враховано 17 років стажу. Він вважає, що для розрахунку пенсії відповідач має включити додатково в стаж 15 років 11 місяців 24 дні і виплачувати 100% розмір пенсії, які підтверджуються наданими ним доказами, тому й був змушений звернутися до суду за захистом свого права на пенсію.
Відповідачем подано заперечення проти позову, яке мотивовано тим, що позовні вимоги позивача про визнання загального стажу роботи, який враховується для нарахування пенсії, - дорівнює 30 рокам 07 місяців 29 днів. Що ж до включення до стажу роботи за кордоном в період з 12.09.1994року по 18.02.1997року та з 01.01.1999року по 18.07.2012року, визнання позивача непрацюючим пенсіонером, та зобов`язання управління здійснити перерахунок пенсії позивачу за стажем з вересня 2016 року - є незаконними, необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки ці періоди недоведені.
У судове засідання сторони не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи за їхньою відсутністю.
Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в Україні, є громадянином Р.Молдова, що має посвідку ІН122249 на постійне проживання в Україні, видану органом 5101 16 серпня 2016 року (а.с.4), перебуває з 16.09.2016 року на обліку, та отримує пенсію за віком відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відповідачем ці факти не заперечуються.
05.09.2017 року розпорядженням відповідача №150812, позивачу встановлена пенсія за новою формулою, згідно якої загальний стаж (повний), який відповідач визнав для нарахування позивачу пенсії, склав 24роки 8 місяців 3 дні (а.с.12), з чим позивач не погоджується.
Згідно наданих суду матеріалів, вбачається, що з 1976 року до досягнення пенсійного віку відповідач постійно працював.
Так, згідно запису у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 , заповнення якої датовано від 20.12.1976року, позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 05.11.1974 року по 26.09.1976 року проходив строкову службу у лавах радянської армії в/ч3179987, далі, записом у трудовій книжці позивача під №1, що датований 14.12.1976року, значиться, що він був прийнятий на роботу водієм автонавантажувача до транспортного цеху Одеського виробничого об`єднання важкого кранобудівництва ім.Январського повстання згідно наказу 839/п від 25.12.1976р., працював до 03.03.1976 та звільнений за власним бажанням;
-з 01.04 1977року до 16.03.1978року працював монтажником зв`язку кабельником спеціалізованого монтажного управління зв`язку №5;
- з 14.04.1978 року по 10.11.197 рік працював комбайнером в колгоспі «8 Березня»;
- 23.11.1978 року він був прийнятий на роботу водієм 3-го класу до АТБ п/о«Югводстрой», де пропрацював до 26.06.1993року і був звільнений у зв`язку з переведенням до орендного загону №4 АТ«Волан», звідки він був звільнений 12.09.1994року у зв`язку з переведенням і того ж дня прийнятий на роботу водієм 2-го класу до ТОВ "Гарант", звідки був звільнений 18.02.1997року шляхом переведення до ТОВ«Гесан», де був прийнятий на роботу 19.02.1997 року директором про це міститься запис у трудовій книжці під №20 (а.с.5-7).
З 19.02.1997 року в позивача ведеться інша трудова книжка - АА0714353 молдавською мовою(переклад якої міститься в матеріалах справи), заповнення якої почалося у м.Тараклія, Р.Молдова; записом під №21від 19.07.2012 року на стор.10-11 про прийняття позивача ОСОБА_1 на роботу значиться «прийнятий на посаду керівника КТ «TRANS- CLARC" ТОВ, де працював до 09.09.2016року, і був звільнений на підставі ст.85п.1 ТК Р.Молдова (запис у трудовій під №22). Проте, на стор.12-13міститься не пронумерований запис про звільнення 18.07.2012р. працівника з ТОВ «Ghesana»на підставі ст.85п.1 ТК Р.Молдова (а.с.8-11).
З наданих суду матеріалів вбачається, що при призначенні пенсії позивачу, відповідачем вилучено з підрахунку стажу його роботи період з 01.01.1999 по 18.07.2012р.р. у зв`язку з тим, що неможна перевірити і підтвердити факт роботи позивача в ТОВ "Гесана", оскільки рахунки та книги наказів на даному підприємстві не збереглися, а також не враховано до стажу період з 12.09.1994 по 18.02.1997р.р. через те, що у записах трудової книжки не зазначено посаду особи, яка завірила запис на звільнення з роботи позивача.

Крім того, відповідач у письмових запереченнях на позов, посилаючись на довідку №345 від 28.09.2016р. та на той же запис у трудовій книжці позивача, стверджує, що у досудовому порядку неможливо встановити, що позивач звільнений, оскільки запис у трудовій книжці зроблено особою, посада якої не вказана.

Позивач у позові стверджує, що Республіка Молдова підтвердила його стаж у ВАТ "Гесана" - який дорівнює 13 рокам 6 місяцям та 18-ти дням, а стаж роботи у ВАТ "Гарант" з 12.09.1994 по 18.02.1997р.р., що дорівнює 2-м рокам 5-ти місяцям та 6-ти дням взагалі без пояснень відповідачем не включений до загального стажу.

Крім того, позивач у позові стверджує, що за рішенням апеляційної палати Кагула від 26.11.2012року було розпочато процес неспроможності відносно комерційного товариства "Гесана" ВАТ з місцезнаходженням в м.Тараклія, вул.Миру,10,кв.40, ідент.номер 02045, та керівником процесу неспроможності призначено Індивідуальне підприємство "Ніколає Бостан", позивач знайшов керівника цього підприємства і він зробив відповідний запис про звільнення його, позивача, з роботи у ВАТ "Гесана", але після запису про роботу у КТ "NRANS-CLARC", але це не значить, що він, позивач, продовжує свою роботу у ВАТ "Гесана" і отримує заробітну плату, оскільки це не підтверджується і не може бути підтверджено жодною довідкою.

У зв`язку з викладеним, позивач вважає, що йому для перерахунку пенсії підлягає включенню ще стаж, який дорівнює 15 років 11 місяців 24 дні, та виплачувати йому пенсію в розмірі 100% як непрацюючому пенсіонеру.

Враховуючи надані позивачем суду докази, суд не може не погодитися з такою його вимогою.

Так, право позивача на звернення до суду за захистом його права регламентоване статтею 26 Конституції України, де закріплено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Крім того, Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини (частина друга статті 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства"). Згідно зі статтею 410 ЦПК іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Кодекс адміністративного судочинства України поділяє строки звернення з адміністративним позовом на загальний і спеціальні. Загальний строк встановлено частиною другою коментованої статті, а спеціальні строки встановлені в інших статтях Кодексу та в деяких інших законодавчих актах. Строки звернення з адміністративним позовом відрізняються від процесуальних строків (стаття 101 КАСУ). Загальний строк подання адміністративного позову для захисту прав, свобод та інтересів особи становить один рік з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Інший момент початку перебігу однорічного строку встановлено частиною четвертою коментованої статті. Так, якщо особа відповідно до закону оскаржила рішення, дію чи бездіяльність в адміністративному порядку, то обчислення річного строку ведеться з дня, коли особа дізналася про рішення суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду скарги. Однорічний строк визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси було порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до адміністративного суду із відповідним позовом. Загальний однорічний строк застосовується в усіх випадках, коли законом не встановлені спеціальні (інші) строки звернення з адміністративним позовом.

Відповідно до п.1 положень чинного "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 (зі змінами від 26.04.2017р.), "Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка". Пунктом 3 цих положень регламентовано, що "За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Статтею 56 чинного Закону України №1788 "Про пенсійне забезпечення", що введений в дію Постановою ВР № 1931-XII від 06.12.91, ВВР, 1992, № 3, ст.11 (з останніми змінами від 03.10.2017р.), також передбачено, що "до трудового стажу зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях (далі підприємство) і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховувалась також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків. Незалежно від того, коли призначатиметься пенсія, робота до 1 січня 2004 року, як постійна, так і тимчасова, як з повним, так і з неповним робочим днем, незалежно від суми сплачених внесків буде зарахована до страхового стажу в повному обсязі . Якщо, наприклад, працівник перебував у відпустці без збереження заробітної плати, навіть у тривалій, цей період також зараховується до стажу роботи для призначення пенсії. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка".

Право позивача на врахування до його стажу, який вже враховано відповідачем, ще 15 років 11 місяців 24 днів, а також той факт, що він, позивач, наразі не працює, оскільки звільнений з роботи на момент звернення його до Ізмаїльського об`єднаного управління ПФУ Одеської області 16.09.2016р., підтверджується, окрім його вищевикладених пояснень, також вищезазначеними записами в його двох трудових книжках (що були заведені в Україні та Молдові) (а.с.5-11), а також випискою від 10.02.2017р. з національної каси соціального страхування Р.Молдова - щодо підтвердження періодів роботи позивача з 01.01.1999р. по 31.01.999р. (а.с.18,26), довідкою з Архівної служби Районної ради Тараклії, Р.Молдова, від 10.02.2017р. - щодо початку роботи позивача у ВАТ "Гарант" з 29.12.1992р. до моменту ліквідації цього підприємства 20.04.1996р., підстава - ф.105 (а.с.28), а також рішенням Апеляційної палати Кахул від 26.11.2012р. про порушення процесу неспроможності ВАТ "Гесана" (а.с.32-33), та довідкою ДП "Державна Реєстраційна Палата" Міністерства Юстиції Р.Молдова, Філії Кагул від 21.02.2017р., згідно з якою ОСОБА_2 відсторонений від роботи на підставі Рішення Апеляційної Палати від 26.11.2012р. (а.с.35).

Крім того, суд не може не погодитися з твердженням позивача, що відповідний запис про звільнення його, позивача, з роботи у ВАТ "Гесана" в його трудовій книжці, але після запису про роботу у КТ "NRANS-CLARC", не значить, що він, позивач, продовжує свою роботу у ВАТ "Гесана" і отримує заробітну плату, оскільки це не підтверджується жодною довідкою.

Відповідно до положень абзацу першого частини першої ст.26 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менш 15 років.

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.09.2016року звернувся до відповідного пенсійного Фонду з заявою про нарахування та отримання ним пенсійних виплат - досягнувши 60-ти - річного віку.

Відповідно до записів у трудової книжці позивача, та наданих суду додаткових відомостей, підкріплених відповідними доказами, позивач має загальний стаж роботи лише 30 років 7 місяців та 29 днів, включаючи стаж роботи за кордоном з 12.09.1994 по 18.02.1997р.р. та з 01.01.1999 по 18.07.2012р.р.

З відомостей та доказів, наданих сторонами суду, не вбачається, що позивач наразі офіційно працевлаштований, а також, що він був офіційно працевлаштований на час звернення до відповідного пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії.

Таким чином, обставини, викладені позивачем в позовній заяві по суті, - про те, що він має право на призначення пенсії з розрахунку 30 років 7 місяців та 29 днів загального трудового стажу, а також, що він є непрацюючим пенсіонером, підтверджені наявними та дослідженими доказами, що містяться в матеріалах справи, та знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Задоволенню підлягає й його клопотання про поновлення йому пропущеного строку звернення до суду за захистом своїх прав, оскільки фактично цей строк позивачем не пропущений у зв`язку зі звернення ним до відповідного пенсійного фонду України з заявами та зверненнями (усними і письмовими) про правильне нарахування пенсії, - починаючи з 16.09.2016 року.

Що ж стосується вимоги позову про визнання дій відповідача неправомірними, то позивачем не доведено, що посадові особи відповідача, здійснюючи дії щодо призначення йому пенсії, діяли у порушення посадових інструкцій та законів України, тому ця позовна вимога задоволенню не підлягає як не доведена.
Керуючись ст.ст.19, 26, 46, 55 Конституції України, ст.ст.105 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення», ст.56 Закону України №1788 "Про пенсійне забезпечення", ст.ст.2, 17, 18, 19, 70, 71, 86, 94, 100-106, 159, 160, 161, 162, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Позов ОСОБА_1 до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання рішення протиправними та перерахунок пенсії - задовольнити частково.
Поновити ОСОБА_3 пропущений строк звернення до суду за захистом права на отримання пенсію за віком відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Визнати, що ОСОБА_2 має право на призначення пенсії з розрахунку 30 років 7 місяців та 29 днів загального трудового стажу, а також, що він є непрацюючим пенсіонером.

Зобов`язати Ізмаїльське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_3 , врахувавши, що він має 30 років 7 місяців та 29 днів загального трудового стажу, а також, що він з моменту звернення з заявою про призначення пенсії і до теперішнього часу є непрацюючим пенсіонером.

Зобов`язати Ізмаїльське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області нарахувати та виплатити недоплачені пенсійні виплати ОСОБА_3 в розмірі 15 % від нарахованої йому пенсії - з моменту звернення ОСОБА_1 за її призначенням - з вересня 2016 року.

Позовну вимогу ОСОБА_1 щодо визнання дій відповідача неправомірними - залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена зацікавленими особами шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного адміністративного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області протягом 10-ти днів з дня одержання її копії.

Суддя А.В.Кравцова