Справа № 804/3539/17
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2017 р. Справа № 804/3539/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Голобутовського Р.З.,
при секретарі судового засідання: Вербному Д.С.,
позивач: ОСОБА_1,
представник позивача: ОСОБА_2,
представник позивача: ОСОБА_3,
представник позивача: ОСОБА_4,
представник позивача: ОСОБА_5,
представник позивача: ОСОБА_6,
представник відповідача: ОСОБА_7,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 до Чечелівського районного відділу в місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області та Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії, -
02.06.2017 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 до Чечелівського районного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області та Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області з вимогами:
- визнати дії Чечелівського районного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області щодо не оформлення паспорту неповнолітньому ОСОБА_1 у формі паспортної книжечки протиправними;
- зобовязати Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області оформити та видати бланк паспорту ОСОБА_1 у формі паспортної книжечки, з проставленою відміткою місця проживання без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки персональних даних.
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до Чечелівського районного відділу в місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області з приводу видачі йому паспорта громадянина України виключно в формі паспортної книжечки, на що отримав відмову, яка мотивована запровадженням внутрішніх паспортів у формі ID-картки та відсутністю бланків паспортів зразка 1994 року. Вважає, що відповідач порушує його права та інтереси, відмовляючи у оформленні паспорта у формі книжечки.
Позивач та його представники в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в адміністративному позові, та просили позов задовольнити.
Представник відповідача вимоги адміністративного позову не визнав, просила відмовити в задоволенні, посилаючись на те, що запровадження в Україні біометричних паспортів обумовлене Планом дій до введення безвізового режиму з Євросоюзом, схваленим у листопаді 2010 року. Біометричні паспорти на сьогодні є міжнародною вимогою на шляху лібералізації візового режиму з Євросоюзом. Частиною четвертою статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» передбачено, що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Крім того, прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», з 1 листопада 2016 року припиняється. Оскільки Чечелівський районний відділ у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області на момент звернення позивача був забезпечений відповідним обладнанням, тому оформлення паспорта зразка 1994 року у вигляді книжечки виявилось неможливим. Отже, вважає, що Чечелівський районний відділ у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області зобовязаний забезпечувати оформлення та видачу паспортів громадянам України у відповідності до вимог чинного законодавства, а саме здійснювати видачу паспорта у вигляді картки.
Заслухавши пояснення позивача, представників позивача та представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітнього ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження І-КИ № 136772 від 31.07.2001 р. звернулися із письмовою заявою 30.03.2017 р. за №300317 до Чечелівського районного відділу в місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, в якій просили видати неповнолітньому ОСОБА_1 паспорт громадянина України виключно у формі паспортної книжечки у зв'язку з відмовою від оформлення паспорта з електронним безконтактним носієм.
Чечелівським районним відділом у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області листом від 05.04.2017 р. №1215/1979 надано відповідь про те, що згідно з чинним законодавством України паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, а прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, з 1 листопада 2016 року припиняється. На підставі викладеного та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» від 25.03.2015 р. №302 ОСОБА_1 може бути оформлено паспорт громадянина України у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.
Крім того, 24.05.2017 р. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до Чечелівського районного відділу в місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області з проханням видати паспорт громадянина України виключно у вигляді паспортної книжечки.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.
Статтею 5 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 №2235-III (далі Закон №2235-III) визначено, що документом, що підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.
Відповідно до статті 5 Закону №2235-III постановою Верховної ОСОБА_8 України від 26.06.1992 №2503-XII затверджено Положення про паспорт громадянина України та Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон.
Так, згідно з пунктами 1, 3, 5, 8, 9-11 Положення про паспорт громадянина України паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.
Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.
Паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.
Паспорт, виготовлений у вигляді паспортної картки (інформаційного листка), має розмір 80 х 60 мм. У інформаційний листок вклеюється фотокартка і вносяться відомості про його власника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження і особистий номер, а також дата видачі і код органу, що його видав. Інформаційний листок заклеюється плівкою з обох боків. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної картки, визначається Кабінетом Міністрів України.
Бланки паспортів виготовляються на замовлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, з високоякісного паперу з використанням спеціального захисту.
Отже, чинним Положенням про паспорт громадянина України передбачено дві форми паспорта громадянина України: книжечка і картка.
Водночас, Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 №5492-VI (надалі Закон №5492-VI) визначені правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов'язки осіб, на ім'я яких видані такі документи.
Згідно статті 13 Закону №5492-VI документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються, зокрема, на паспорт громадянина України.
Відповідно до частин другої, четвертої та шостої статті 14 Закону №5492-VI, документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклету. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Відцифрований образ обличчя особи в документах у формі книжечки розміщується на сторінці даних і виконується за технологією лазерного гравіювання та дублюється в центрі сторінки даних за технологією лазерної перфорації.
Отже, вказаним Законом передбачено можливість видачі документа як у формі книжечки, так і у вигляді картки.
Тобто, заявник, звернувшись до уповноваженого суб'єкта з відповідними документами, передбаченими вказаним Законом, має право на отримання документа у формі книжечки, зокрема, паспорта громадянина України.
Як свідчать матеріали справи, 30.03.2017 р. ОСОБА_3 зверталася до Чечелівського районного відділу у місті Дніпрі з запитом на інформацію щодо отримання, зокрема, інформації про причини відмови в отриманні паспорта громадянина України неповнолітнього сина ОСОБА_1 у вигляді паспортної книжечки.
Листом від 05.04.2017 р. № 1215/1979 надано відповідь ОСОБА_3 про те, що згідно з чинним законодавством України паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, а прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, з 01.11.2016 року припиняється. Також, повідомлено, що на підставі викладеного та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» від 25.03.2015 р. №302 ОСОБА_1 може бути оформлено паспорт громадянина України у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.
Відповідно до частини 7 статті 16 Закону №5492-VI уповноважений суб'єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, має право відмовити заявникові у видачі документа виключно у разі, якщо: 1) за видачею документа звернувся заявник, який не досяг шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документально підтверджених повноважень на отримання документа; 2) заявник вже отримав документ такого типу, який є дійсним на день звернення (крім випадків, зазначених у частині сьомій цієї статті); 3) заявник не подав усіх визначених законодавством документів, необхідних для оформлення і видачі документа; 4) дані, отримані з бази даних розпорядника Реєстру, не підтверджують інформацію, надану заявником. У рішенні про відмову у видачі документа, яке доводиться до відома заявника у порядку і строки, встановлені законодавством, мають зазначатися підстави для відмови. Особа має право звернутися до уповноваженого суб'єкта з повторною заявою у разі зміни або усунення обставин, через які їй було відмовлено у видачі документа. Рішення про відмову у видачі документа може бути оскаржено особою в адміністративному порядку або до суду.
Отже, зі змісту наведеної норми видно, що законодавець передбачив вичерпний перелік підстав для відмови заявникові у видачі документа. Водночас вказаним Законом не передбачено визначення поняття «документ».
Разом з цим відповідно до статті 21 Закону №5492-VI паспортом громадянина України є документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.
Відтак, відповідач у своєму листі на звернення позивача зобов'язаний був вказати одну з вищеперерахованих підстав для відмови у оформленні паспорта ОСОБА_1 у формі книжечки, оскільки паспорт громадянина України в розумінні статті 21 вказаного Закону є документом.
При цьому з матеріалів справи видно, що Чечелівський районний відділ у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області своїм листом лише повідомив заявнику про те, що паспорт громадянина України по досягненню відповідного віку видається виключно у формі картки, починаючи з 01.01.2016 року.
Таким чином, відповідач у спірних правовідносинах не прийняв належного рішення про відмову чи видачу ОСОБА_1 паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки та не навів будь-яких правових підстав для відмови у проведенні оформлення паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки.
Відтак, зважаючи на те, що відповідачем не наведено жодних зауважень щодо поданої заяви та доданих до неї документів, з урахуванням статті 16 Закону №5492-VI суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо не оформлення паспорту неповнолітньому ОСОБА_1 в формі паспортної книжечки є протиправними.
Посилання відповідача на те, що видача паспорта у формі книжечки вже не є можливою судом не приймаються, з огляду на наступне.
Як зазначено вище, чинним Положенням про паспорт громадянина України передбачено два рівнозначних альтернативних варіанта оформлення документа, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України, а саме: паспорт у вигляді паспортної книжечки або паспортна картка.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» також передбачено можливість оформлення паспорта громадянина України з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки.
Отже, за вказаних обставин, посилання відповідача на відсутність можливості у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки є безпідставні.
Крім того, відповідачем не надано належних доказів факту знищення бланків паспорта громадянина України у формі книжечки та, як наслідок, неможливість оформлення та видачі неповнолітньому ОСОБА_1 паспорта громадянина України.
Також, суд погоджується з твердженням позивача, що відповідач своєю бездіяльністю щодо не оформлення паспорта громадянина України неповнолітньому ОСОБА_1 у формі паспортної книжечки порушує особисті права його сина, що не відповідає основоположним приписам Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997), з огляду на таке.
Так, згідно зі статтею 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.
Стаття 22 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Як зазначено у статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
При цьому, як передбачено у статті 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров'я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей. Ніхто не може бути увільнений від своїх обов'язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань.
Статтею 9 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. передбачено, що кожен має право на свободу думки, совісті та релігії; це право включає свободу змінювати свою релігію або переконання, а також свободу сповідувати свою релігію або переконання під час богослужіння, навчання, виконання та дотримання релігійної практики і ритуальних обрядів як одноособово, так і спільно з іншими, як прилюдно, так і приватно. Свобода сповідувати свою релігію або переконання підлягає лише таким обмеженням, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах громадської безпеки, для охорони публічного порядку, здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Відтак, аналізуючи наведене, суд зробив висновок про те, що відповідач прямо порушує права ОСОБА_1 передбачені статтею 9 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., оскільки не оформлення йому паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки саме через його переконання, які не призводять до негативних наслідків тих чи інших людей та не спрямовані проти цих людей чи держави, обмежує його права, що встановлені законом.
Водночас суд зауважує, що відповідно до частин першої, другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Приписами частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Отже, позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, проте, ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин. Саме необхідністю захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень і визначено завдання адміністративного судочинства.
При цьому гарантоване Конституцією України (статтею 55) та закріплене Кодексом адміністративного судочинства України (статтею 6) право на судовий захист, фактично, має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд має встановити, що оскаржуваним рішенням чи діянням суб'єкта владних повноважень порушено права, свободи чи інтереси позивача.
Враховуючи викладене, суд вважає позовну вимоги доведеними, а тому задовольняє адміністративний позов.
Керуючись ст.ст. 11, 14, 69, 70, 72, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 до Чечелівського районного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області та Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії задовольнити.
Визнати дії Чечелівського районного відділу у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області щодо не оформлення паспорту неповнолітньому ОСОБА_1 у формі паспортної книжечки - протиправними.
Зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області оформити та видати бланк паспорту ОСОБА_1 у формі паспортної книжечки, з проставленою відміткою проживання без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки персональних даних.
Постанова набирає законної сили в порядку ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 08.11.2017 р.

Суддя ОСОБА_8