Справа № 805/3483/17-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2017 р. Справа №805/3483/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 14 год. 20 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бабаш Г.П.,

при секретарі Кочетові В.К.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1 (за довіреністю),

представника відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №1-13 від 08.08.2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №1-13 від 08.08.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила про те, що спірним податковим повідомленням-рішенням їй нараховано до сплати суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік у розмірі 2149,68грн. згідно з положеннями ст. 266 Податкового кодексу України. Однак, позивач не погоджується з правомірністю нарахування контролюючим органом зазначеної суми податку у звязку з тим, що відповідач неправомірно застосував ставку податку, яка визначена рішенням Петропавлівсько - Борщагівською сільською радою №3 від 18.01.2016 року. Так, позивач вказує на те, що відповідач не вірно застосував показники обчислення податку, оскільки житлове приміщення належить їй на праві власності з 10.02.2016 року. Окрім того, позивач вважає, що відповідачем порушені вимоги норм п.п.266.7.2 п. 266 Податкового кодексу України, оскільки податкове повідомлення - рішення надсилається платнику податку до 01 липня, що настає за базовим податковим (звітнім) періодом (роком), проте спірне рішення прийнято відповідачем 08.08.2017 року, а отримане позивачем 23.08.2017 року. Окрім цього, позивач зауважує, що нарахування податковим органом податку на нерухоме майно, відмінне від земельного податку у 2016 році на підставі рішення Петропавлівсько - Борщагівській сільській Ради №3 від 18 січня 2016 року є безпідставним, оскільки пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України передбачено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим. Таким чином, позивач вважає рішення податкового органу таким, що підлягає скасуванню.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсягу.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених в запереченнях проти позову, просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач в запереченнях проти позову зазначив про те, що при розрахунку суми податку у спірному податковому повідомленні-рішенні він застосував рішення Петропавлівсько - Борщагівською сільською радою №3 від 18.01.2016 року. Також зазначив, що при винесення податкового повідомлення-рішення №1-13 від 08.08.2017 року він діяв виключно в межах повноважень, та у спосіб, визначені законом.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу №152 від 10.02.2016 року ОСОБА_3 придбано житловий будинок загальною площею 276 кв. метрів за адресою: Київська область, Святошинський район, с. Петропавловська-Борщагівка, вул. Авіаторів, буд. 65. Зазначена інформація підтверджена інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.02.2016 року.

08 серпня 2017 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області винесено податкове повідомлення-рішення №1-13, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік на суму 2149,68грн.

Позивач не погодившись з даними рішенням звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, згідно з яким внесено зміни щодо оподаткування нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки.

Зокрема, розширено базу оподаткування для податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, шляхом оподаткування як житлової, так і нежитлової нерухомості.

Згідно з приписами ст. 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до пп. 266.1.1. п. 266.1. ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з пп. 266.2.1. п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

За приписами пп. 266.3.1. п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

У відповідності до пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 264 база оподаткування обєкта/обєктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів обєктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Відповідно до пп. 266.5.1. п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до пп. 266.7.1. п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об'єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об'єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об'єктів зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об'єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об'єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об'єктів житлової нерухомості;

ґ) за наявності у власності платника податку об'єкта (об'єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а" - "г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об'єкт житлової нерухомості (його частку).

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об'єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Щодо новоствореного (нововведеного) об'єкта житлової та/або нежитлової нерухомості податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт.

Контролюючі органи за місцем проживання (реєстрації) платників податку в десятиденний строк інформують відповідні контролюючі органи за місцезнаходженням об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості про надіслані (вручені) платнику податку податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до пп. 266.7.4. п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України органи державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також органи, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, зобов'язані щоквартально у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем розташування такого об'єкта нерухомого майна станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 266.8.1 п. 266.8 ст. 266 цього Кодексу передбачено, що у разі переходу права власності на обєкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений обєкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

Згідно з пп. 266.9.1. п. 266.9 ст. 266 Податкового кодексу України податок сплачується за місцем розташування об'єкта/об'єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Фізичні особи можуть сплачувати податок у сільській та селищній місцевості через каси сільських (селищних) рад або рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, за квитанцією про прийняття податків.

Відповідно до пп. 266.10.1. п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

З аналізу наведених норм слідує, що об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Тобто житловий будинок площею 276кв.м., що належить позивачу на праві власності, в розумінні вищенаведених норм є обєктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Щодо посилань позивача на безпідставність нарахування податковим органом податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у 2016 році на підставі рішення Петропавлівсько - Борщагівської сільської ради Київської області від 18.01.2016 № 3 з огляду на порушення вимог пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України під час прийняття такого рішення, то суд не приймає до уваги таку позицію позивача, у зв'язку з наступним.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997р. №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до ч.1 ст.69 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997р. №280/97-ВР органи місцевого самоврядування відповідно до Податкового кодексу України встановлюють місцеві податки і збори. Місцеві податки і збори зараховуються до відповідних місцевих бюджетів у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України з урахуванням особливостей, визначених Податковим кодексом України.

Згідно з п.24 ч.1 ст.26 вказаного Закону виключно на пленарних засіданнях відповідної місцевої ради вирішуються питання встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.

Статтею 8 Податкового кодексу України встановлено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до пп.10.1.1 п.10.1 ст.10 Податкового кодексу України до місцевих податків, зокрема, належить податок на майно, до складу якого, відповідно до пп.265.1.2 п. 265.1 ст. 265 ПК України входить податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до п.10.2 ст.10 Податкового кодексу України місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки).

Отже, аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що установлення податку на майно в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є обов'язком місцевої ради.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом (пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України).

Отже, зі змісту вказаних норм вбачається, що органи місцевого самоврядування уповноважені приймати рішення щодо встановлення місцевих податків, у тому числі, і податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до Положення про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та території Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради, затвердженого рішенням Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради №3 від 18 січня 2016 року, ставка податку для обєктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюється у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування: для будівель, віднесених до житлової нерухомості в розмірі 1 %.

У відповідності до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року № 928-VIII, розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2016 року складає 1378 грн.

Таким чином, відповідач здійснюючи розрахунок позивачу сум податкового зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, використав розрахункову величину 13,78грн. за 1кв.м. бази оподаткування. З урахуванням встановленої законом пільги відповідач нарахував ОСОБА_3 податкове зобовязання з даного податку на загальну суму 2149,68 грн. (13,78* (276кв.м. 120кв.м.). При цьому, нарахування даного податку здійснено позивачем за 12 місяців 2016 року.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що Рішенням Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради №8 від 19.03.2015 року затверджено Положення та ставки місцевих податків на території Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради, відповідно до якого ставка податку для обєктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюється у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування: для будівель, віднесених до житлової нерухомості в розмірі 1 %.

Тобто ставка податку для обєктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлена рішеннями місцевої ради у 2015 та 2016 роках, є однаковою та фактично не змінена. Зазначеними рішеннями ставка податку на нерухоме майно передбачена в залежності від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року. Тобто відмінним є лише розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, який затверджується виключно законами України Про Державний бюджет України.

Таким чином, застосування даної ставки до розрахунку грошового зобовязання позивача, визначеного спірним податковим повідомленням-рішенням, в залежності від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2016 року, є правомірним.

Суд зазначає, що питання сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначаються Податковим кодексом України, а тому застосування контролюючим органом при розрахунку суми податку рішення місцевої ради, прийнятого в поточному податковому періоді, не може вплинути на підстави нарахування такого податку та обов'язок платника сплачувати податки та збори.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 28 вересня 2016 року у справі №826/18692/15.

Окрім цього, суд зазначає, що зі спірного податкового повідомлення-рішення не вбачається посилань на певне рішення місцевої ради щодо визначення ставок податку на нерухоме майно. До того ж визначення позивачу суми грошового зобовязання з даного виду податку здійснено контролюючим органом правомірно за наявності передбаченої законом бази оподаткування.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що при нарахуванні відповідачем ОСОБА_3 суми грошового зобовязання з податку на нерухоме майно податковим органом не враховано приписи пп. 266.8.1 п. 268.1 ст. 268 Податкового кодексу України, якими передбачено, що у разі переходу права власності на обєкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений обєкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності. Тобто, беручи до уваги придбання позивачем спірного обєкту нерухомості 10.02.2016 року, періодом, за який позивачу необхідно було нарахувати податок на нерухоме майно за 2016 рік, є лютий грудень 2016 року. Таким чином, сума грошового зобовязання позивача з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 році повинна становити 1970,54грн.

Крім того, суд враховує посилання позивача на недотримання контролюючим органом строків прийняття та надіслання спірного податкового повідомлення-рішення, проте вважає, що допущення контролюючим органом вказаного порушення не може слугувати підставою для скасування винесеного ним рішення, адже нарахування грошового зобовязання ОСОБА_3В з податку на нерухоме майно здійснено за наявності передбачених Податковим кодексом України правових підстав.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, враховуючи доведеність відповідачем обґрунтованості прийняття спірного рішення, беручи до уваги допущення контролюючим органом помилки при розрахунку грошового зобовязання позивача, визначеного спірним податковим повідомленням-рішенням, позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 3 цієї статті якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 2-14, 17, 18, 24, 71, 86, 94, 122, 158-163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №1-13 від 08.08.2017 року задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області №1-13 від 08.08.2017 року в частині визначення ОСОБА_3 податкового зобовязання з податку на нерухоме майно у розмірі 179,14грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДФС у Донецькій області (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь ОСОБА_3 судові витрати у сумі 53 (пятдесят три) грн. 33 коп.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті 08 листопада 2017 року.

Повний текст постанови складено 13 листопада 2017 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У випадку подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бабаш Г.П.