Справа № 754/13525/17
Суддя: Грегуль О. В.
Дата ухвалення: 2017-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/891/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 листопада 2017 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Грегуль О. В. розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку пенсії,

ВСТАНОВИВ:

13.10.2017 року позивач звернувшись до суду з вищевказаним позовом і посилаючись на порушення своїх пенсійних прав, просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії та зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 12 липня 2001 року № 2663-ІІІ), в розмірі 80 % від розміру місячної заробітної плати, зазначеної в довідці прокуратури м. Києва від 20 липня 2017 року № 18-268, без обмеження її максимального розміру, з урахуванням виплачених сум у межах строку звернення до суду.

Відповідач, надіславши письмові заперечення проти позову, просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Позивач перебуває на обліку у відповідача, як пенсіонер, якому призначена пенсія за вислугу років, як працівнику прокуратури.

У зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, позивач 26.07.2016 року звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку раніше призначеної йому пенсії.

Листом відповідача від 31.07.2017 року, позивачу відмовлено в проведенні перерахунку пенсії.

Не погоджуючись із відмовою відповідача в проведенні донарахування пенсії, позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом.

На час призначення позивачу пенсії, умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ. Редакція зазначеної статті змінювалась.

Так, відповідно до частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачці, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Так, відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції Закону № 3668-VІ, прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Ураховуючи наведене, суд вважає, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому, внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України, закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України видокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто, комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Такої позиції дотримувався і Верховний Суд України в своїй постанові від 10.12.2013 року.

Згідно зі ст. 84 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ, перерахунок призначеної пенсії провадиться з таких строків: при виникненні права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15-го числа; при настанні обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15-го числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15-го числа. У випадках, передбачених статтями 35 і 47 цього Закону, перерахунок пенсії провадиться із строків, зазначених у цих статтях.

Тому, позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії та зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 12 липня 2001 року № 2663-ІІІ), в розмірі 80 % від розміру місячної заробітної плати, зазначеної в довідці прокуратури м. Києва від 20 липня 2017 року № 18-268, без обмеження її максимального розміру, з урахуванням виплачених сум у межах строку звернення до суду, суд вважає обґрунтованими.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір судового збору в даному конкретному випадку, суд визначає за ставкою судового збору, яка була визначена на час подання позову.

Оскільки позов задовольняється частково лише щодо періоду, а по суті позовних вимог повністю, то за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, позивачу підлягає відшкодуванню, сплачений ним при подачі позову судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4-16, 158-164 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 12 липня 2001 року № 2663-ІІІ), в розмірі 80 % від розміру місячної заробітної плати, зазначеної в довідці прокуратури м. Києва від 20 липня 2017 року № 18-268, без обмеження її максимального розміру, з урахуванням виплачених сум у межах строку звернення до суду.

За рахунок бюджетних асигнувань Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві () відшкодувати ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1): 640 грн. - судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

СУДДЯ: