Справа № 750/6274/17
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/6274/17 Головуючий у 1-й інстанції: Рахманкулова І.П.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Видмеденко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.09.2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив:

- визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради щодо відмови у взятті на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції;

- зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради повторно розглянути заяву позивача про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України від 21.04.2017.

- стягнути з управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1 500, 00 грн.;

- стягнути з управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради на користь позивача витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 1 280, 00 грн.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.09.2017 позов задоволено частково: визнано неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради щодо відмови ОСОБА_2 у взятті на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції; зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 21.04.2017 про взяття його на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції; в іншій частині вимог позивачу відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною вище постановою відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволені позову відмовити повністю.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 17.12.2014 по 03.04.2017 перебував на обліку в Єдиній інформаційній базі внутрішньо переміщених осіб по Деснянському району м. Чернігова, що надавало йому право на отримання соціальних виплат, зокрема, пенсії в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та компенсацію вартості продуктів харчування для громадян, віднесених до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи в Управлінні праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради.

Враховуючи, що під час проведення перевірок фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи із складанням актів обстеження матеріально побутових умов не було підтверджено факт проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, то управлінням праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради 03.04.2016 прийнято рішення про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.06.2017 у справі № 750/4066/17 визнано незаконними дії управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради щодо скасування дії довідки про взяття ОСОБА_2 на облік як внутрішньо переміщеної особи від 12.12.2014 № НОМЕР_1 та зняття з обліку як внутрішньо переміщену особу; скасовано розпорядження управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради від 03.04.2017 № 05-15/148 щодо скасування дії довідки про взяття ОСОБА_2 на облік як внутрішньо переміщеної особи від 12.12.2014 № НОМЕР_1 та зняття з обліку як внутрішньо переміщену особу; стягнуто з управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 500, 00 грн.;

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2017 апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради задоволено; постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 09.06.2017 скасовано; прийнято нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради про визнання дій незаконними, скасування розпорядження та стягнення моральної шкоди відмовлено.

21.04.2017 ОСОБА_2 подав до управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради заяву про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (а.с. 43)

Листом від 21.04.2017 № 05-05/8835 відповідач повідомив позивача про відмову у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи з посиланням на абз. 2 п.8 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою КМ України від 01.10.2014 № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» (а.с. 44).

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що суб'єктом владних повноважень не доведено правомірності відмови у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи, а тому позов підлягає задоволенню в цій частині. В іншій частині позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що відмова управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради у видачі позивачу довідки внутрішньо переміщеної особи є законною та обґрунтованою, прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України.

Колегія суддів вважає доводи апелянта обґрунтованими та не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, з метою встановлення гарантій дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб прийнято Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-VII від 20.10.2014 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За правилами частини першої статті 1 Закону № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частинами першою-третьою статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:

1) подала заяву про відмову від довідки;

2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину;

3) повернулася до покинутого місця постійного проживання;

4) виїхала на постійне місце проживання за кордон;

5) подала завідомо недостовірні відомості.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону, рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Інформацією, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, є:

- дані, отримані з відповідних державних реєстрів;

- дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування;

- дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з громадськими об'єднаннями, волонтерськими, благодійними організаціями, іншими юридичними та фізичними особами, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам відповідно до статті 16 цього Закону.

У разі наявності у внутрішньо переміщеної особи обґрунтованих причин для продовження строку її відсутності за місцем проживання понад 60 днів така особа звертається з відповідною письмовою заявою за місцем проживання до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад. У такому разі строк відсутності внутрішньо переміщеної особи за місцем проживання може бути збільшено до 90 днів.

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відомості про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» № 365 від 08.06.2016 затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, який визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - Порядок № 365).

Пунктом 2 Порядку № 365 визначено, що документом, що підтверджує статус внутрішньо переміщеної особи, є довідка, видана такій особі відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

Відповідно до п. 7 Порядку № 365 для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

За правилами п. 9 Порядку № 365 під час обстеження матеріально-побутових умов сім'ї представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення інформує внутрішньо переміщених осіб про їх обов'язок у десятиденний строк письмово повідомляти про зміну фактичного місця проживання/перебування структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за новим фактичним місцем проживання/перебування, а також про наслідки невиконання такого обов'язку.

У відповідності до п. 2 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» № 365 від 08.06.2016 (далі - Порядок контролю № 365) контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) шляхом відвідування не рідше ніж один раз на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики.

Пунктом 3 Порядку контролю № 365 передбачено, що структурні підрозділи з питань соціального захисту населення та/або робочі групи, що утворюються з представників територіальних підрозділів МВС, ДМС, СБУ, Національної поліції, Держфінінспекції, Держаудитслужби та Пенсійного фонду України за рішенням районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - робоча група) також можуть проводити додаткові перевірки фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи із складенням акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

За правилами пунктів 6-7 Порядку контролю № 365 за відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення або робочої групи робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім'ї і залишає внутрішньо переміщеній особі повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації.

Представник робочої групи протягом одного робочого дня передає акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї відповідному структурному підрозділу з питань соціального захисту населення.

У разі коли внутрішньо переміщена особа протягом трьох робочих днів не з'явилася до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, такий підрозділ надсилає їй рекомендованим листом повторне повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися для проходження фізичної ідентифікації.

Водночас структурний підрозділ з питань соціального захисту населення робить запит до Держприкордонслужби щодо виїзду внутрішньо переміщеної особи за кордон, на тимчасово окуповану територію України або до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Як вбачається з матеріалів справи 11.11.2016 під час проведення соціальним інспектором управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради перевірки фактичного місця проживання не було підтверджено факт проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2, про що складено відповідний акт № 3076 від 11.11.2016. На момент складання акту обстеження № 3076 позивач був відсутній.

Як вбачається з вказаного акту, під час телефонної розмови представника управління соціального захисту з ОСОБА_2 останній повідомив, що він знаходиться у місті Києві. Крім того, позивачу було залишено письмове повідомлення з проханням з'явитись до органів соціального захисту для проходження фізичної ідентифікації.

У подальшому, рішенням комісії по призначенню усіх видів державної соціальної допомоги № 59.11 від 13.01.2017 вирішено відповідно до п. 3 Порядку контролю № 365 після створення робочої групи провести додаткову перевірку фактичного місця проживання громадянина ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 32 зворот).

Розпорядженням Деснянської районної у місті Чернігові ради «Про створення робочої групи для проведення перевірок фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщених осіб» № 15-р від 30.01.2017 створено робочу групу для проведення додаткових перевірок фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщених осіб із складанням акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї (а.с. 28).

Відповідно до акту № 328 від 09.02.2017 факт проживання позивача за адресою: АДРЕСА_6 не підтвердився. У ході обстеження було виявлено, що громадянин ОСОБА_2 відсутній за вказаною адресою. Як свідчить акт № 328, оскільки двері квартири не відкрили, ОСОБА_2 залишено письмове повідомлення для проходження фізичної ідентифікації у органі соціального захисту. При спілкуванні з сусідами з'ясувалось, що за цією адресою дана особа не проживає, а мешкає власниця квартири зі своїм сином, в якій з літа 2016 року проводиться ремонт. Сусіди зазначили, що ніколи не бачили за вказаною адресою ОСОБА_2

При цьому, оскільки позивач не надав жодних пояснень та доказів причин його відсутності за фактичним місцем проживання під час перевірок органом соціального захисту та не з'явився для проходження фізичної ідентифікації до відповідача, управлінням праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради 26.11.2016 зроблено запит до Державної прикордонної служби України щодо виїзду позивача як внутрішньо переміщеної особи за кордон, на тимчасово окуповану територію України або до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Оскільки на вказаний запит не надійшла інформація, відповідачем повторно зроблено такий запит 11.01.2017 та 21.02.2017 до Державної прикордонної служби України.

23.03.2017 та 31.03.2017 на адресу відповідача надійшла інформація від Державної прикордонної служби листами від 20.03.2017 № 0.64-9687/0/15-17 та від 24.03.2017 № 0.64-10617/0/15-17 щодо перетину державного кордону України громадянином ОСОБА_2, згідно якої позивач в'їхав на територію України 14.10.2016, а виїхав 30.10.2016. Наступний в'їзд на територію України відбувся лише 18.02.2017, а виїзд з території України 26.02.2017 (а.с. 23, 25).

Відповідно до вказаних листів перетин державного кордону України позивачем було здійснено через рухомий комплекс № 200501.

Згідно Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 12.06.2015 № 415ог (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), рухомий комплекс 200501 це є Контрольний пункт в'їзду/виїзду «Станиця Луганська».

Таким чином, враховуючи ті обставини, що матеріалами справи підтверджується факт переміщення позивача через лінію зіткнення в Луганській області на тимчасово окуповану територію, а також відсутність останнього понад 60 днів за місцем фактичного проживання як тимчасово переміщеної особи в АДРЕСА_5, колегія суддів, з урахуванням правил статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», вважає, що позивач повернувся до покинутого місця проживання, а тому у відповідача були наявні підстави для відмови позивачу у взятті на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, у зв'язку із чим у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

При цьому, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 моральної шкоди та витрат на правову допомогу адвоката є похідними від вимог про визнання неправомірних дії відповідача та зобов'язати останнього вчинити певні дії, а отже є такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм чинного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт надав до суду докази, що підтверджують правомірність вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив скасувати її та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.09.2017 - скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 09.11.2017.