Справа № 573/2010/17
Суддя: Терещенко О. І.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №573/2010/17
Номер провадження 2-а/573/36/17
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 листопада 2017 року Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

з участю секретаря Кислої Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 вересня 2017 року близько 09 години 30 хвилин, коли він керував автомобілем марки ЗІЛ 431412 та рухався в напрямку м. Білопілля, його зупинив інспектор відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_2, який, перевіривши його документи, склав відносно нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП, в якій зазначено, що він порушив п. 6.2.а наказу МВС України від 26 липня 2004 року №822 та п. 22.5 Правил дорожнього руху, а саме: в товарно-транспортному документі на вантаж не зазначено номер ООН. Вказану постанову він вважає незаконною, неправомірною та необґрунтованою з огляду на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення. Так, в п. 22.5 Правил дорожнього руху зазначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, в той же час вказаний у оскаржуваній постанові наказ МВС України від 26 липня 2004 року №822 «Про затвердження Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів» взагалі не містять пункту п. 6.2.а, який він нібито порушив, а отже його притягнуто до відповідальності за порушення неіснуючої норми. Також інспектором Скрипченком Д.Ю. не було розяснено йому його права, що привело до того, що він не зміг скористатися юридичною допомогою. Посилаючись на викладені вище обставини, ОСОБА_1 просить визнати дії інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_2 протиправними та скасувати як незаконну постанову у справі про адміністративне правопорушення, а провадження у справі закрити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

Відповідач - інспектор відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_2 в судовому засіданні в режимі відеоконференції проти позову заперечував, зазначив, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ухвалена на законних підставах, а тому підстави для її скасування відсутні.

Заслухавши сторони, повно, всебічно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26 вересня 2017 року інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_2 відносно позивача винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР №897221 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що 26 вересня 2017 року о 09 год. 35 хв. в м. Білопілля Сумської області по вул. Леніна водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, перевозив небезпечний вантаж - дизельне пальне (ООН 12.02) у кількості 5400 літрів без зазначення в товарно-транспортному документі номеру ООН, чим порушив п. 6.2.а наказу МВС України від 26 липня 2004 року №822 та п. 22.5 Правил дорожнього руху (а. с. 8).

Як вбачається з копії накладної №1267 від 25 вересня 2017 року на внутрішнє переміщення 5400 літрів дизельного палива паливозаправником ВМ 5389 АР (бочка), остання не містить номеру ООН вантажу (а. с. 26).

Статтею 132-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Як вбачається з п.22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів.

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 липня 2004 року №822, вказані правила визначають порядок та основні вимоги до забезпечення безпеки дорожнього перевезення небезпечних вантажів на всій території України.

Згідно з п. 1.6 вказаних Правил перевізник небезпечного вантажу - це юридична або фізична особа, яка здійснює перевезення небезпечного вантажу.

У відповідно до п. 2.1, 2.2 Правил небезпечні вантажі перед початком перевезення повинні бути класифіковані та віднесені до одного з класів (підкласів) небезпеки. При цьому визначається додаткова небезпека, а для речовин класів небезпеки 3, 4.1 (крім самореактивних речовин), 4.2, 4.3, 5.1, 6.1, 8 та 9 ще й група пакування. Для вибухових речовин та вибухових виробів класу 1 додатково визначається група сумісності.

Класифікація небезпечного вантажу наводиться в нормативному документі на продукцію або в паспорті безпеки речовини та в транспортному документі.

Відповідно до конкретних найменувань та властивостей для речовин або виробів згідно з переліку небезпечних вантажів наведеного в таблиці А глави 3.2 додатка А ДОПНВ визначається номер ООН, клас (підклас) небезпеки, вид додаткової небезпеки, група пакування та/або група сумісності.

Згідно з п. 6.9.1 Правил на всі транспортні засоби, придатні до перевезення небезпечних вантажів, Державтоінспекцією МВС України оформлюється свідоцтво про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів (додаток 4) (далі - свідоцтво). Свідоцтво виконується на стандартному форматі А4 (210 ? 297 мм), має білий колір з рожевою діагональною смужкою.

У відповідності до п.п. а) п. 9.1 Правил під час перевезення небезпечних вантажів на транспортній одиниці, крім перелічених у Правилах дорожнього руху, мають бути такі документи: товаротранспортний документ на небезпечні вантажі.

Відповідно до п.п. а) п. 9.2 Правил товаротранспортний(і) документ(и) на небезпечні вантажі повинен (повинні) містити таку інформацію щодо кожної небезпечної речовини, матеріалу чи виробу, що предявляються до перевезення: номер ООН, перед яким проставляються літери UN.

Як вбачається з ДСТУ 3868-99, 4500-3:2006 дизельне паливо відноситься до малотоксичних речовин 3-го класу небезпеки та має номер ООН 1202.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4, 5 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За приписами ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 132-1 КУпАП, віднесено до компетенції органів внутрішніх справ (Національної поліції), від імені яких розглядати такі справи та накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання (ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 222 КУпАП).

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

На підставі викладеного, суд вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП винесена на місці вчинення правопорушення у відповідності з вимогами закону.

Під час зупинки позивача та ухвалення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності працівник поліції діяв правомірно у відповідності з вимогами закону, тому постанова про адміністративне правопорушення не може бути скасована лише з формальних міркувань позивача і даний факт судом розцінюються як бажання позивача уникнути адміністративної відповідальності. Факт того, що в постанові про накладення адміністративного стягнення інспектором поліції ОСОБА_2 було помилкового зазначено неіснуючий пункт 6.2.а Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 липня 2004 року №822, замість вірного пункту 9.2.а суд розцінює як технічну описку, яка не впливає на суть справи, оскільки відповідачем у постанові правильно викладено суть порушених позивачем правил перевезення небезпечних вантажів, передбачених п. 9.2.а Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, а також зазначені інші норми законодавства, які регулюють відносини у сфері безпеки перевезення небезпечних вантажів.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про визнання неправомірними дій інспектора поліції, скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 6, 9, 11, 69, 70, 71 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Білопільський районний суд Сумської області протягом десяти днів з моменту її проголошення, а особою, яка не брала участь в судовому засіданні при проголошенні постанови протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя