Справа № 760/19792/16-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

08 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 01 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Солом'янського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач) про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Позивач звернувся, через уповноважену особу, до відповідача з заявою і документами з метою отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 54-місячного грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 499 від 28.05.2008 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» та ст. 9, 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Проте, відповідач відмовив позивачу у реалізації його права на соціальний захист та повідомив, що дія постанови КМУ № 499 від 28.05.2008 року та нової редакції ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на нього не поширюється.

Позивач вважаючи такі дії відповідача незаконними звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 07 червня 2016 року у справі № 730/7031/16-а позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не розгляду заяви ОСОБА_2 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги в разі інвалідності. Зобов'язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_2 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2016 року визнано дії Міністерства оборони України неправомірними. Зобов'язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у розмірі 54-місячного грошового забезпечення.

Позивач знову звернувся до відповідача з відповідним пакетом документів про призначення йому допомоги, проте 21 жовтня 2016 року Комісія з розгляду питань, пов'язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби призначила одноразову грошову допомогу позивачу з грошового забезпечення, визначеного на день звільнення позивача з військової служби.

Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, оскільки вважає його таким, що порушує його права і законні інтереси, знову звернувся до суду.

Солом'янський районний суд міста Києва своєю постановою від 01 липня 2017 року позов задовольнив частково. Визнав протиправними дії Міністерства оборони України щодо призначення та виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги як інваліду війни згідно ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Зобов'язав Міністерство оборони України прийняти рішення за результатами розгляду питань про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності після звільнення з військової служби, з урахуванням висновків викладених у даній постанові. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 01 липня 2017 року та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши сторін та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, позивач проходив військову службу у Збройних силах України та звільнений у запас наказом № 124 від 23 березня 1999 року за пунктом 65 пп. «В» (за станом здоров'я).

З 11 квітня 1999 року виключений зі списків особового складу всіх видів забезпечення і направлений для зарахування на військовий облік до Ленінградського РВК міста Києва.

Календарна вислуга у Збройних силах України становить 30 років 5 місяців.

05 травня 2010 року за даними Витягу із акту огляду у МСЕК до довідки серії КА-2 № 011245 позивачу встановлено інвалідність третьої групи, у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з виконанням обов'язків військової служби.

При повторному огляді за даними Витягу із акту огляду у МСЕК до довідки серії 10 ААА № 135378 від 21.06.2011 року позивачу встановлено другу групу інвалідності, у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з виконанням обов'язків військової служби.

Отже, згідно посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов'язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 2 ст. 9 зазначеного закону, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до п. 2 Постанови КМУ № 499 від 28 травня 2008 року, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 01 січня 2007 року, здійснюється відповідно до Порядку, затвердженого цією постановою.

Згідно абз. 7 пп. 2 п. 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на військову службу, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам звільненим з військової служби, у разі настання не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов'язків військової слжби - у розмірі 54-місячного грошового забезпечення - інвалідам ІІ групи.

Як убачається з матеріалів справи, позивачу 21 червня 2011 року встановлена ІІ група інвалідності у зв'язку з травмою, яка настала внаслідок виконання обов'язків військової служби.

Отже, враховуючи, що право на грошову допомогу у звільненого військовослужбовця виникає на момент встановлення інвалідності, а не на момент його звільнення, суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції про те, що позивач має право на виплату одноразової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на військову службу, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, з урахуванням положень ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, 54-місячного грошового забезпечення за посадою, з якої було звільнено позивача на день встановлення інвалідності, а саме, 21 червня 2011 року.

Отже суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись статтями 160, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 01 липня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.В. Чаку

Судді В.В. Файдюк

Є.І. Мєзєнцев

Повний текст ухвали виготовлено 09.11.2017 року.