Справа № 286/1850/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Невмержицький С.С.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"08" листопада 2017 р. Справа № 286/1850/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "02" серпня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив :

- визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру її пенсії з 61 % грошового забезпечення до 56 % грошового забезпечення;

- зобов'язати відповідача встановити їй основний розмір пенсії 61% грошового забезпечення з 01 лютого 2017 року та здійснити відповідний перерахунок з виплатою їй недоплачених сум.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 посилалася на те, що з 16.08.1993р. по 06.11.2015р. вона проходила службу в органах внутрішніх справ України, а з 07 листопада 2015 року в Національній поліції України. 29 квітня 2016 року наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області №79 о/с він звільнений зі служби в поліції на підставі п.2 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну Поліцію" (через хворобу) у запас Збройних Сил. Вислуга років на день звільнення у неї становила 22 роки 08 місяців 13 днів. Підставою для звільнення стало свідоцтво про хворобу № 72/62 від 29 квітня 2016 року, в якому викладена постанова військово-лікарської комісії з висновком вважати його непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час. З 30 квітня 2016 року відповідачем було призначено основний розмір пенсії 61 % грошового забезпечення, однак з 01 вересня 2016 року їй було зменшено розмір пенсії до 56 % грошового забезпечення, оскільки у свідоцтві про хворобу не міститься інформації про непридатність позивача до служби в поліції.

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 02.08.2017р. позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення основного розміру пенсії позивачу до 56% грошового забезпечення.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області встановити позивачу основний розмір пенсії 61 % грошового забезпечення з 01 лютого 2017 року.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та прийняти нову про відмову у задоволені позову.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 16.08.1993 по 06.11.2015 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ та Національній поліції, що підтверджується записами в трудову книжку серії ПР № 786342 та довідкою про проходження служби.

29.04.2016 року підполковник поліції ОСОБА_3 був звільнений зі служби в поліції через хворобу на підставі п.2 ч.1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» наказом Головного управління Національної поліції у Житомирській області від 29.04.2016 року № 79 о/с, яким позивачу було установлено вислугу років на день звільнення у календарному обчисленні - 22 роки 08 місяців 13 днів.

Підставою звільнення позивача з поліції саме через хворобу, стало свідоцтво про хворобу № 72/62 від 29.04.2016 року видане військово-лікарською комісією ГУМВС України у Житомирській, відповідно до постанови якої у підполковника поліції ОСОБА_3 було виявлено захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (п. 11 свідоцтва про хворобу) та він визнаний непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (п. 12 свідоцтва про хворобу).

З вказаного наказу вбачається, що вислуга років позивача на 29.04.2016 р. складає: 22 роки 08 місяців 13 днів.

З 30 квітня 2016 року позивачу було призначено пенсію за вислугу років у розмірі 61% грошового забезпечення, а з 01 вересня 2016 року розмір її пенсії зменшено до 56 % грошового забезпечення.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, щодо зменшення відсотків грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, позивач звернулася до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновків, що дії відповідача про зменшення позивачу основного розміру пенсії з 61 % грошового забезпечення до 56 %, є протиправними, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за вказаним Законом за наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Пунктом "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) визначено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв'язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв'язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави (частина 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію").

Отже, ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" встановлює вичерпний перелік підстав звільнення особи, яка служить в органах Національної поліції України. При цьому, однією із вказаних підстав для звільнення є хвороба особи, яка підтверджується висновком медичної комісії про її непридатність до служби в поліції.

Згідно з п. 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06.02.2001, (надалі - Порядок № 85) військово-лікарська комісія - це спеціальні органи в складі лікарів-спеціалістів, які створюються в системі Міністерства внутрішніх справ з метою проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду кандидатів на службу, осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і членів їх сімей, військовослужбовців внутрішніх військ МВС України осіб цивільної молоді, які бажають вступити до навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ, Міністерства оборони України, курсантів і слухачів навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і колишніх військовослужбовців.

У відповідності до п. 1.1 Порядку № 85, медичний огляд проводиться згідно з пунктом 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України з метою визначення: придатності кандидатів за станом здоров'я, фізичним розвитком, а для окремих видів службової діяльності за індивідуальними психофізіологічними особливостями до служби в органах внутрішніх справ на посадах рядового й начальницького складу, з урахуванням вимог пункту 1.43 цього Порядку.

Свідоцтво про хворобу складається: у мирний час - на осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними для військової служби в мирний час, з обмежено придатними у воєнний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров'я (п. 1.117 Порядку № 85).

Згідно свідоцтва про хворобу військово-лікарською комісії №72/62 від 29 квітня 2016 року наявні у позивача захворювання, пов'язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Вказане свідоцтво відповідає вимогам Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового складу в системі МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06.02.2001.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що свідоцтво військово-лікарською комісії №72/62 від 29 квітня 2016 року є належним документом, який підтверджує наявність у позивача хвороби, що зумовлює її непридатність до служби в поліції. Саме це свідоцтво стало підставою для звільнення позивача зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу), а тому вона має право на призначення пенсії за вислугу років в підвищеному розмірі з урахуванням звільнення на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Доводи апеляційної скарги про втрату чинності наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06 лютого 2001 року № 85 на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 року № 285 не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки вказаний наказ був чинним на час проходження позивачем військово - лікарської комісії та виникнення спірних правовідносин..

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "02" серпня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_2