Справа № 214/2517/17 (2-а/214/167/17)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 листопада 2017 рокусправа № 214/2517/17 (2-а/214/167/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Шлай А.В. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1

на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року у справі № 214/2517/17 (2-а/214/167/17)

за позовом ОСОБА_2

до Інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1

про визнання недійсною та скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у спарві, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту Позивач) звернувся до суду з позовом до Інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 (далі по тексту Відповідач), в якому просив постанову серії АР № 067764 від 27.09.2016 року у справі про адміністративне правопорушення визнати недійсною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо Позивача закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 травня 2017 року відкрито провадження по справі № 214/2517/17 (2-а/214/167/17).

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначав, що вказана постанова є незаконною та його вина у інкримінуємому йому правопорушенні не доведена, при цьому винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення відбувалось із порушенням норм чинного законодавства та без оцінки Відповідачем всієї ситуації.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року у справі № 214/2517/17 (2-а/214/167/17) позов ОСОБА_2 до поліцейського роти № 1 батальйону № 1 управління патрульної поліції в м. Кривому Розі ОСОБА_1 задоволено повністю (суддя Прасолов В.М.).

Постанову від 27 вересня 2016 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП визнано недійсною та скасовано.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч.2 КУпАП - закрито на підставі ст.247 ч.1 п.1 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що дії по перестроюванню транспортного засобу без ввімкнення світлового покажчика повороту було вчинено Позивачем в стані крайньої необхідності, для запобігання ДТП, при цьому, останній внаслідок швидкого виникнення небезпеки, був позбавлений можливості виконати вимоги ПДР, з огляду на що вчинені Позивачем дії не є адміністративним правопорушенням, підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності не існувало, що не було враховано Відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови. .

Відповідач Інспектор роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року у справі № 214/2517/17 (2-а/214/167/17) та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що доказами скоєння порушення Позивачем п. 9.2 (б) ПДР є усні пояснення Позивача та відеозапис з бодікамери, де зафіксовано даний фат. Разом з тим, надати до суду відповідний запис не видається за можливе через сплив строків зберігання таких доказів. При цьому зауважує, що висновки суду першої інстанції стосовно дій Позивача в стані крайньої необхідності є необґрунтованими та безпідставними.

Позивач - ОСОБА_2 надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив залишити без змін постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану. Зазначав, що Позивач просив показати докази скоєного правопорушення, а саме відеозапис з бодікамери, ще під час винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, але йому було відмовлено. Під час звернень до Управління патрульної поліції ОСОБА_2 також було відмовлено у наданні відповідного відеозапису для перегляду. Зауважив також, що під час складання постанови йому не розяснювались права та не відбирались відповідні пояснення по суті скоєного правопорушення.

Особи, які беруть участь в справі в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч. 6 ст. 12, ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, 27 вересня 2016 року в 18:25 годин в м. Кривий Ріг ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом ЗАЗ TF699Р, номерний знак НОМЕР_1, по вул. Кремлівській не подав світлового покажчика повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, чим порушив вимоги п. 9.2 «б» ПДР та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 27 вересня 2016 року серії АР № 067764, винесену інспектором роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 було застосовано до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП (а.с.5).

В оскаржуваній постанові зазначено, що додані документи до неї відсутні.

28 вересня 2017 року Позивач подав заяву до начальника управління патрульної поліції у м. Кривому Розі, в якій зазначив, що не згоден з постановою та вказав, що маневр вчиняв у зв'язку з тим, що йому була створена перешкода іншим транспортним засобом (а.с.6-7).

Рішенням № М-622з від 06 жовтня 2016 року по скарзі на постанову у справі про адміністративне правопорушення АР № 067764 від 27.09.2016 року у задоволенні скарги Позивачу було відмовлено, а оскаржувану постанову залишено без змін (а.с.9).

Скасування вказаної постанови і було предметом судового розгляду.

Надаючи правову оцінку рішенню субєкта владних повноважень, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з'їзд з проїзної частини, рух заднім ходом.

Відповідно до вимог п.9.2 Правил дорожнього руху водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням.

Тобто, доказуванню підлягає факт неподання Позивачем такого сигналу та зясування обставин, за яких правопорушення сталось.

Як вбачається з матеріалів справи, документальних доказів на підтвердження скоєння позивачем правопорушення відповідачем не надано ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції.

З цього приводу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення.

За позицією Позивача, він не заперечує факту перестроювання, разом з тим, такі дії останнього як водія транспортного засобу, були викликані тим, що під часу руху на автомобілі повз зупинку громадського транспорту «КРЕС», знаходячись у середній смузі, з крайньої правої смуги на смугу, по якій рухався Позивач, на відстані 5-10 метрів попереду автомобіля ЗАЗ, виїхав, створюючи аварійну ситуацію, мікроавтобус «Спринтер», у зв'язку з чим Позивач вимушений був терміново, з метою уникнення зіткнення, звернути в ліву крайню смугу, а потім знов повернувся в середню смугу. При цьому покажчики поворотів Позивач не вмикав, оскільки відповідні маневри були терміновими з метою недопущення аварії, а тому був позбавлений можливості виконати вимоги п. 9.2 «б» ПДР України. Разом з тим, Відповідач не відібрав у нього відповідні письмові пояснення, не надав молив осі ознайомитися з відповідним відеозаписом, та прийняв рішення про накладення адміністративного стягнення без врахування усіх обставин справи та за відсутності доказів скоєння відповідного адміністративного правопорушення.

Згідно п. 12.3 ПДР, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 72 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, саме відповідач у справі зобов'язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Так, обґрунтовуючи свою позицію, Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що відеозапис з бодікамери в повній мірі підтверджує факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, але можливість надати його до суду відсутня через закінчення строку його зберігання. При цьому наголошує на тому, що під час вчинення правопорушення Позивач не перебував у стані крайньої необхідності.

В той же час, ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду відповідний запис додано не було. Більш того, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить даних про долучення до останньої жодних доказів, в тому числі і відеозапису (а.с.5).

Так само, не відбирались у Позивача Відповідачем і відповідні пояснення по суті скоєного правопорушення у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП, а саме відсутній факт фіксування останніх, зокрема у письмовому вигляді.

Враховуючи, те що Відповідачем, всупереч ст.71 КАС України, не доведено із зазначенням конкретних доказів, факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, що в свою чергу свідчить про неправомірність складеної відносно ОСОБА_2 постанови про накладення адміністративного стягнення, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про задоволення позову обґрунтованим.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції під час розгляду даної справи обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року у справі № 214/2517/17 (2-а/214/167/17) необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року у справі № 214/2517/17 (2-а/214/167/17) залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 03 листопада 2017 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: А.В. Шлай

Суддя: С.В. Сафронова