Справа № 235/5528/17
Суддя: Філь О. Є.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/235/239/17
Справа 235/5528/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі:

головуючого - судді Філь О.Є.

при секретарі Придворовій В.В.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Покровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Красноармійського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області про визнання рішення протиправним та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25.10.2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Красноармійського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області про визнання рішення протиправним та зобовязання вчинити певні дії, в якому просила визнати протиправним рішенняКрасноармійського Обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 07.11.2016 року про відмову в призначені їй пенсії за віком на підставі статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", зобов'язати відповідачапризначити їй з 08.08.2016 року пенсію за віком підставі статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.01.1995 року по 31.12.2000 року на державному підприємстві «Масове харчування».

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 08 серпня 2016 року вона звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком, на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у відповідності до якої, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку, зокрема в 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року.

У звязку з тим, що після подачі заяви та документів, вона так і не отримала пенсію, 18 серпня 2017 року позивач звернулась до відповідача з заявою щодо надання розяснень з приводу призначення пенсії.

04 вересня 2017 року відповідач надав рішення про відмову в призначені пенсії, датоване ще 07.11.2016 року, з якого вбачається, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 22.09.1982 року по 05.07.1985 року в Макіївському головному магазині книготоргу, так як відсутній звязок між назвою підприємства при прийомі на роботу і печаткою, якою завірено запис по звільнення та період роботи з 01.10.1995 року по 31.12.2000 рік на державному підприємстві «Масове харчування», так як відсутні індивідуальні відомості про страхову особу.

Вважає, що рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком є протиправним за наступних підстав:

Відповідно до п.6 ст.92 Конституції України включно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення. Такими законами є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-12 та Закон

України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» № 1058 від 9 липня 2003 року.

Згідно зі статтею 62 Закону «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Так, з її трудової книжки вбачається, запис № 12 від 01.20.1995 року - прийнята на роботу поваром в КМП № 2 Державного підприємства «Масове харчування» та запис № 13 від 31.12.2000 року - звільнена за статтею 38 КЗпП України.

Щодо відсутності індивідуальних відомостей про застраховану особу, необхідно зазначити наступне:

П. 3 Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 1998 р. N 794, установлено, що починаючи з 1 липня 2002 р. обчислення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" здійснюється із заробітку особи за період роботи після 1 липня 2000 р. за даними системи персоніфікованого обліку. Постає питання з якої правової підстави, відповідач не зарахував стаж роботи до 1.07.2000 року. Окрім того, відомості персоніфікованого обліку враховуються для призначення пенсії з урахуванням заробітної плати, а не стажу роботи.

В судове засідання позивач ОСОБА_2, представник позивача ОСОБА_3 не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_1С в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись не те, що спірний період роботи позивача на державному підприємстві «Масове харчування» не підлягає зарахуванню до страхового стажу, так як не надано довідку, яка підтверджує період роботи на даному підприємстві.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із ст. 9 КАС України суд при вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 08 серпня 2016 року звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком, на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у відповідності до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку, зокрема в 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року.

У звязку з тим, що після подачі заяви та документів, позивач так і не отримала пенсію, 18 серпня 2017 року вона звернулась до відповідача з заявою щодо надання розяснень з приводу призначення пенсії.

04 вересня 2017 року відповідач надав позивачу рішення про відмову в призначені пенсії від 07.11.2016 року, з якого вбачається, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 22.09.1982 року по 05.07.1985 року в Макіївському головному магазині книготоргу, так як відсутній звязок між назвою підприємства при прийомі на роботу і печаткою, якою завірено запис по звільнення, та період роботи з 01.10.1995 року по 31.12.2000 рік на державному підприємстві «Масове харчування», так як відсутні індивідуальні відомості про страхову особу (а.с. 8, 9). Тобто про порушення свого права позивач дізналась 04.09.2017 року, таким чином, строк звернення до суду з позовом не пропущений.

Рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком є протиправним за наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України включно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення. Такими законами є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-12 та Закон України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» № 1058 від 9 липня 2003 року.

Згідно зі статтею 62 Закону «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Так, з трудової книжки позивача вбачається, запис № 12 від 01.20.1995 року про прийняття на роботу поваром в КМП № 2 Державного підприємства «Масове харчування» та запис № 13 від 31.12.2000 року про звільнення за статтею 38 КЗпП України (а.с. 4-7).

Щодо відсутності індивідуальних відомостей про застраховану особу, то пунктом 3 Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 1998 р. N 794, встановлено, що починаючи з 1 липня 2002 року обчислення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" здійснюється із заробітку особи за період роботи після 1 липня 2000 року за даними системи персоніфікованого обліку. Тобто відповідач протиправно не зарахував стаж роботи до 1.07.2000 року. Крім того, відомості персоніфікованого обліку враховуються для призначення пенсії з урахуванням заробітної плати, а не стажу роботи.

Пункт 10 зазначеного Положення покладає на роботодавця, а не на робітника обовязок у встановленому порядку подавати уповноваженому органу достовірні відомості про фізичних осіб, які працюють у них.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин,

що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За таких обставин відповідач, розглянувши заяву позивача про призначення пенсії, прийняв протиправне рішення про відмову в призначені пенсії за віком на підставі статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", не зарахувавши до страхового стажу періоду роботи з 01.01.1995 року по 31.12.2000 року на державному підприємстві «Масове харчування», тому позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 11, ст.ст. 158-163, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним рішенняКрасноармійського Обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 07.11.2016 року про відмову в призначені ОСОБА_2 пенсії за віком на підставі статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Зобов'язати Красноармійське об'єднане управління пенсійного фонду України Донецької області призначити ОСОБА_2 з 08.08.2016 року пенсію за віком підставі статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.01.1995 року по 31.12.2000 року на державному підприємстві «Масове харчування».

Постанова постановлена у нарадчій кімнаті та проголошена її вступна та резолютивна частина у судовому засіданні 09 листопада 2017 року. Постанова виготовлена у повному обсязі 10.11.2017 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя