Справа № 2270/6130/11
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" листопада 2017 р. м. Київ К/9991/27506/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Олендера І.Я., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Шевчук П.О.,

за участю:

представника відповідача-1 - Місяця К.В.,

представника Генеральної прокуратури України - Чубенка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби в Хмельницькій області

на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2011 року

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2012 року

у справі № 2270/6130/11

за позовом Державного підприємства «Новатор»

до 1. Державної податкової інспекції у місті Хмельницькому (правонаступником якої є Державна податкова інспекція у місті Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби в Хмельницькій області)

2. Головного управління Державного казначейства України в Хмельницькій області (правонаступником якого є Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області)

за участю Прокуратури міста Хмельницького

про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2011 року Державне підприємсто «Новатор» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у місті Хмельницькому (далі - відповідач-1), Головного управління Державного казначейства України в Хмельницькій області (далі - відповідач 2) про стягнення з Державного бюджету України на користь ДП «Новатор» бюджетного відшкодування податку на додану вартість за серпень, вересень, жовтень та грудень 2010 року у розмірі 2751109,00 грн. (в редакції заяви про уточнення позовних вимог від 20 грудня 2011 року).

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2011 року позов був задоволений. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ДП «Новатор» бюджетне відшкодування по податку на додану вартість за серпень, вересень, жовтень і грудень 2010 року на загальну суму 2751109,00 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ДП «Новатор» судовий збір у розмірі 1700,00 грн.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2012 року постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2011 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у м. Хмельницькому, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2012 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У запереченні на касаційну скаргу ДП «Новатор», посилаючись на те, що постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2011 року та ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2012 року є законними та обґрунтованими, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій.

У відповідності до положень частини 1 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України у справі здійснено заміну відповідача-1 - ДПІ у м. Хмельницькому його правонаступником - ДПІ у м. Хмельницькому ГУ ДФС у Хмельницькій області.

26 жовтня 2017 року ДПІ у м. Хмельницькому ГУ ДФС у Хмельницькій області направила до Вищого адміністративного суду України клопотання, у якому просила забезпечити участь представника відповідача-1 у судовому засіданні у даній справі у режимі відеоконференції на базі Хмельницького окружного адміністративного суду. Разом з цим, у судовому засіданні 01 листопада 2017 року представник відповідача-1 відмовився від вказаного клопотання, про що зроблено запис у журналі судового засідання.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні представників відповідача-1 та Генеральної прокуратури України, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Позивачем були подані до податкового органу декларації з податку на додану вартість за серпень, вересень, жовтень та грудень 2010 року, у рядках 25.1 яких позивачем були задекларовані суми податку на додану вартість, які підлягають бюджетному відшкодуванню. Також, позивачем були подані розрахунки суми бюджетного відшкодування та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування (т.1 арк. справи 19-61).

На виконання вимог підпункту 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» ДПІ у м. Хмельницькому була проведена документальна невиїзна перевірка ДП «Новатор» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок платника у банку за серпень 2010 року, вересень 2010 року, жовтень 2010 року, грудень 2010 року за наслідками отримання податкової інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, результати якої оформлені актом №2228/23-7/22987900 від 31 березня 2011 року, за висновками якого позивачем були порушені вимоги пункту 1.8 статті 1, підпунктів 7.7.2, 7.7.10 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 2805255, у тому числі: за серпень 2010 року - 54146,00 грн., за вересень 2010 року - 85418,00 грн., за жовтень 2010 року - 1253490,00 грн., за грудень 2010 року - 1412201,00 грн. (т.1 арк. справи 11-16).

На підставі акту №2228/23-7/22987900 від 31 березня 2011 року ДПІ у м. Хмельницькому було прийняте податкове повідомлення-рішення № /0/799 від 31 березня 2011 року, яким позивачу було зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних податкових періодів) з податку на додану вартість на 2805255,00 грн., у тому числі: за серпень 2010 року - 54146,00 грн., за вересень 2010 року - 85418,00 грн., за жовтень 2010 року - 1253490,00 грн., за грудень 2010 року - 1412201,00 грн. (т.1 арк. справи 17).

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 липня 2011 року у справі № 2270/5263/11, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2011 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 листопада 2011 року (К/9991/68494/11) податкове повідомлення-рішення №/0/799 від 31 березня 2011 року було скасоване (т.1 арк. справи 175-181).

Заявлені підприємством до відшкодування суми податку на додану вартість за період з січня 2007 року по грудень 2009 року включно були частково перераховані на рахунок платника у банку, податок на додану вартість у загальній сумі 1086671,21 грн. залишився невідшкодований.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що у справі № 2270/5263/11 судами вже надана належна правова оцінка обставинам щодо відсутності порушень позивачем вимог пункту 1.8 статті 1, підпунктів 7.7.2, 7.7.10 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» та правомірності заявлених ним до бюджетного відшкодування сум податку на додану вартість за серпень 2010 року, вересень 2010 року, жовтень 2010 року, грудень 2010 року та, як наслідок, наявності підстав для задоволення позовних вимог у даній справі про стягнення суми бюджетного відшкодування у відповідності до приписів частини 1 статті 72, частини 5 статті 254, статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Однак, повністю погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів не може, з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 3 підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з підпунктом 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту кожного наступного податкового періоду лише в частині суми податку фактично сплаченої отримувачем постачальникам товарів (послуг) та при імпорті і включається до розрахунку бюджетного відшкодування наступного звітного періоду; залишок від'ємного значення, за яким не проведено розрахунків з постачальниками відображається в податковій декларації з податку на додану вартість окремим рядком для визначення суми податку, яка може підлягати відшкодуванню в частині сплачених сум податку в наступних звітних періодах; залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування відображається у декларації з податку на додану вартість окремим рядком та включається до складу податкового кредиту починаючи з першого звітного періоду 2011 року.

За приписами підпункту 7.7.4 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників. До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій. Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються за процедурою, встановленою центральним податковим органом.

Згідно з положеннями підпункту 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування. Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Підпунктом 7.7.6 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного казначейства надає платнику податку зазначену у ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу.

Підпунктом 7.7.8 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі, коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або податковий орган розпочинає процедуру адміністративного оскарження, податковий орган не пізніше наступного робочого дня за днем отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення справи зобов'язаний повідомити про це орган державного казначейства. Орган державного казначейства призупиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до прийняття остаточного рішення з адміністративного або судового оскарження. Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження податковий орган протягом п'яти робочих днів, наступних за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Як зазначалося вище, постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 липня 2011 року у справі № 2270/5263/11, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2011 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 листопада 2011 року (К/9991/68494/11) податкове повідомлення-рішення №/0/799 від 31 березня 2011 року було скасоване.

Виходячи з аналізу вищевикладених правових норм, після набрання законної сили судовим рішенням у справі № 2270/5263/11 податковий орган мав подати відповідний висновок до органу державного казначейства із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, а на підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного казначейства повинен був перерахувати цю суму коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу.

01 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.18 пункту 14.1 статі 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на дату звернення позивачем до суду з даним позовом), бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Алгоритм дій державних органів щодо відшкодування з Державного бюджету України (бюджетного відшкодування) податку на додану вартість врегульовано у статті 200 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на дату звернення позивачем до суду з даним позовом) платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно з абзацом 2 пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на дату звернення позивачем до суду з даним позовом) після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Кабінет Міністрів України постановою від 17 січня 2011 року № 39 затвердив Порядок, яким визначено механізм взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, за змістом пункту 9 якого (в редакції, чинній на дату звернення позивачем до суду з даним позовом) протягом п'яти операційних днів після отримання висновку орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку.

На підставі зазначених норм права колегія суддів вказує, що бюджетне відшкодування податку на додану вартість здійснюється органом державного казначейства з дотриманням процедури та на умовах, встановлених статтею 200 Податкового кодексу України та Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2011 року № 39, на підставі податкової декларації та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації у п'ятиденний термін з дня надходження від податкового органу висновку.

Цей Порядок не передбачає бюджетне відшкодування податку на додану вартість у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) зі здійсненням судового контролю над рішеннями податкових органів, ухвалених за результатами перевірки сум податку на додану вартість, заявлених до відшкодування, або окремо від здійснення такого контролю.

Зокрема, колегія суддів вказує, що відшкодування з Державного бюджету України податку на додану вартість є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості.

За таких обставин, рішення судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог про стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість є помилковими з огляду на те, що така вимога позивача не є правильним способом захисту прав платника податку на додану вартість. У цьому випадку правильним способом захисту позивача є вимога про зобов'язання податкового органу до виконання покладених на нього законом і підзаконними актами обов'язків щодо надання органу казначейства висновку стосовно суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету, у зв'язку з чим, ухвалені у даній справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню із прийняттям нового рішення про зобов'язання податкового органу надати органу казначейства висновок стосовно суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до частини 1 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 55, 160, 167, 210, 220, 221, 223, 229, 230, 232, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби в Хмельницькій області задовольнити.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у місті Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби в Хмельницькій області прийняти висновок із зазначенням суми бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість та подати його Головному управлінню Державної казначейської служби України у Хмельницькій області.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ І.Я. Олендер

_____________________ Т.М. Шипуліна