Справа № 2-а-70/2010
Суддя: Закаблук О. В.
Дата ухвалення: 2010-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 2-а-70/10
Постанова

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2010 року Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Закаблука О.

при секретарі судового засідання Гембар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС Кагарлицького взводу ДПС Київської області ОСОБА_2 про скачування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

01.03.2010 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 до інспектора ДПС Кагарлицького взводу ДПС при УДАІ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_2 про скачування постанови в справі про адміністративне правопорушення, в якій позивач просить винести постанову, якою постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АІ № 176884 від 23.02.2010 року визнати не чинною та скасувати

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав.

Відповідач в судове засідання не з'явився, проте на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява, в якій позивач просить суд розглядати питання, у відсутності представника. Що стосується тієї обставини, чи визнає відповідач позовні вимоги позивача, то така обставина в заяві не зазначена.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог позивача, обґрунтовуючи своє рішення наступними доказами.

Так, 23.02.2010 року близько 10 год 30 хв. позивач був притягнутий відповідачем до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення передбаченого ст..122 КУпАП.

Притягнення позивача до відповідальності було оформлено складанням протоколу про адміністративне правопорушення серії АІ №182538 та постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АІ № 176884.

Рухаючись автомобілем ВАЗ2101, реєстраційний номер 899- 22 КХ по вулиці Московській в напрямку вулиці Незалежності позивач зупинив транспортний засіб (перед знаком 2.2 ПДР «Проїзд без зупинки заборонено», як виявилось пізніше, щоб пропустити двох пішоходів з тротуара по вулиці Московській в напрямку вулиці Якіра. Включивши поворот праворуч, і виконуючи всі вимоги Правил дорожнього руху (ПДР) позивач виїхав на вул.., Незалежності, по якій невдовзі був зупинений інспектором ДПС (приблизно навпроти адміністративного будинку м. Кагарлик). Підставою для зупинки позивача інспектором ДПС було невиконання вимог дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», що не відповідало дійсності. Позивач зупиняв автомобіль перед знаком 2.2. ПДР щоб дати дорогу пішоходам.

Знак 2.2 «STOP» погано помітний тому що::

1)знак 2.2. «STOP» сильно забруднений і знаходиться на фоні великого дерева.

2)Встановлення знаку 2.2 не відповідає методичним рекомендаціям по застосуванню дорожніх знаків (відстань від бордюри до знаку 2,6 метра.

3)Дорожній знак 2.2 знаходиться не безпосередньо на узбіччі, а за парканом на клумбі.

4)Згідно ПДР якщо безпосередньо перед перехрестям встановлено знак 2.2, то йому повинен передувати знак 2.1 «Дати дорогу» з додатковою табличкою 7.1.2, чого немає в дійсності.

Звинувачення в порушені правил дорожнього руху, виражені у протоколі про адміністративне правопорушення АІ № 182538 інспектором ДПС ОСОБА_2 не можуть вважатися об'єктивними, тому що:

1)порушення, яке нібито мало місце було скоєне по вул. Московській, а працівники ДПС знаходились за поворотом по вул.. Незалежності на значній відстані, також по лінії прямої видимості знаходиться багато дерев та кущів.

2)Водій ОСОБА_1 не визнає своєї вини у порушенні Правил дорожнього руху і не згодний з висновками інспектора ДПС ОСОБА_2В що і було відображено у протоколі про адміністративне правопорушення АІ № 182538.

3)Постільки відсутні будь-які докази (покази свідків, та ін..), які б підтверджували факт скоєння адміністративного правопорушення, як вимагає того чинне законодавство, звинувачення не можуть ґрунтуватися лише на підставі протоколу про адміністративне правопорушення (ст..251 та ст..69 КУпАП).

Що стосується застосування норм матеріального та процесуального права, то суд зазначає наступне.

В даному випадку порушено ч.2.статті 6 та.ч.2 статті 19 Конституції України.

Згідно ст..251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на сонові який у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих свідків, висновком експерта, речовими доказами., показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису,які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в діях позивача не має складу правопорушення, визначеного частиною 1 статті 122 КУпАП, немає доказів, які могли б довести інше, відповідачем порушено імперативний припис правил дорожнього руху в частині неможливості притягнення водія до відповідальності згідно із законодавством за перевищеній у встановлених обмежень швидкості руху проігноровано, у раз коли дорожні знаки обмеження руху 3.29 та 3.31 встановлені без проведення дорожніх робіт або залишені після їх завершення, при розгляді справи про адміністративне правопорушення було допущено ряд грубих порушень процедури її розгляду і відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю, чого Відповідачем зроблено не було.

Окрім наведеного, слід зазначити, що розгляд справи на місці , без підготовки та надання позивачу часу для звернення за правовою допомогою, подання документів які характеризують особу, інших доказів по справі, порушує його права, передбачені ст..268 КУпАП.

Відповідачем, при прийнятті рішення, порушено вимоги ст..ст. 245,246,247,251,252,268,278,279,280 КУпАП, що виходить за межі повноважень та приводить до недотримання підстав і способів дій передбачених Конституцією України.

Порушення статей 278, 279,280 та інших статей КУпАП, які встановлюють підстави, порядок і спосіб розгляду справ, під час розгляду справи є прямим порушенням частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України відповідно до яких: «Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України», «Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

У відповідності до ст..8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права і свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єукта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною 2 ст. 55 Конституції України встановлено: «Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб».

Згідно з ч.4. ст..14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасник дорожнього руху може оскаржити дію працівника підрозділів Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України у разі порушення з його боку чинного законодавства.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 288 КУпАП постанову по справ іпро адміністративне правопорушення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями встановленими цим Кодексом.

Згідно ч.3 статті 288 КУпАП встановлено, що скарга подається в орган (посадовій особі), який виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

Пунктом 1 частини1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАСУ) встановлено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності..

Пунктом 2 частини 1 статті КАСУ визначено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

В частині 2 статті 19 вказано, що адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача .

Згідно ч.1 статті 105 КАСУ адміністративний позов подається до адміністративного суду у формі письмової позовної заяви особисто позивачем або його представником.

В частині 5 статті 288 КУпАП зазначено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне право рушення, звільняється від сплати державного мита.

Відповідно, враховуючи вищевикладене суд по даній справі приходить до слідуючих висновків.

Відсутність в діях позивача адміністративного порушення, яке передбачене ч.1 ст.12 КУпАП.

Відсутність доказів про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1. ст..122 КУпАП.

Порушення з боку відповідача імперативного припису Правил дорожнього руху України (п.12.10) в частині неможливості притягнення водія до відповідальності згідно із законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху проігноровано, у разі коли дорожні знаки обмеження руху 3.29 та 3.31 всиановлені без проведення дорожніх робіт або залишені після їх завершення.

Порушення відповідачем порядку складання протоколу (ст..ст. 254,255,256 КУпАП).

Не вручення відповідачем позивачу другого екземпляру протоколу (ч.2 ст.254 КУпАП)''

Порушення відповідачем процедури розгляду справ про адміністративне правопорушення (не розглянуто питання визначені ст..278 КУпАП, не перевірено чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, не витребувано необхідні додаткові матеріали, документи, які характеризують особу та інші).

Не роз'яснено відповідачем позивачу права та обов'язків, які передбачені ст..63 Конституції України, ст.. 268 КУпАП

Не досліджувались відповідачем докази, які вказали б на те, що з боку позивача вчинені дії, які склад адміністративного правопорушення (ст.. 280 КУпАП)

Не доведено факт недотримання вимог правил дорожнього руху (ст.. 280 КУпАП).

Не встановлено відповідачем, чим дії позивача посягають на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління (ст.. 280 КУпАП).

Відповідачем не були поставлені питання з приводу вчинених дій, які б дали можливість визначити, чи винна дана особа у вчиненні адмінправопорушення (ст.. 280 КУпАП)

Відповідачем не було встановлено чи є обставини визначенні статтями 17-20,22 247 КУпАП, ст..16 Закону України «Про дорожній рух», що надало б можливість визначити, чи підлягає особа адміністративній відповідальності (ст.. 280 КУпАП)

Не було встановлено чи є обставини, які обтяжують чи пом'якшують відповідальність.

Не було встановлено чи заподіяно майнову шкоду (ст.. 280 КУпАП)

Не було встановлено чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу (ст.. 280 КУпАП)

Не враховані обставини визначені частиною 2 ст.33 КУпАП.

Не було встановлено інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порушено ч.2. с.6 і ч.2 ст. 19 Конституції України.

Згідно до ст..251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Сторони від сплати державного мита звільнити.

Враховуючи викладене, керуючись ст..ст. 6,19,55 Конституції України, ст..ст. 245,246,247,251,252,268,288,289,293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст..ст.14,16 Закону України «Про дорожній рух», ст..ст. 2,17, п.2 ч.1 ст.18, ч.2 ст.19,ст..ст. 49-51, ст..ст. 71,99,103-105,108,160 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 інспектора ДПС Кагарлицького взводу ДПС УДАІ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_2. Про скасування постанови в справі адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АІ № 176884, від 23.02.2010 року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 та накладення на нього штрафу в розмірі 520 гривень визнати не чинною та скасувати.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження..

Суддя: О.В. Закаблук