Справа № 820/3196/17
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 р.Справа № 820/3196/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Сіренко О.І. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.09.2017 по справі № 820/3196/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.09.2017 задоволено в повному обсязі адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області (далі - відповідач, УДМС України в Чернігівській обл.), третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області.

Відповідач, не погодившись з даним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства, просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що позивач допустив порушення правил перебування на території України, а саме за період з 01.03.2012 по 27.10.2012 відсутні відомості щодо законного перебування позивача на території України та дані щодо його виїзду за межі території України.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Сторони надіслали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до положень ч.4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України) розгляд справи проведено без участі сторін.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що громадянин СРВ ОСОБА_1 прибув в Україну з СРВ, по паспорту громадянина НОМЕР_1 виданому 19.04.2011 строком дії до 19.04.2021.

23 листопада 2012 року громадянин СРВ ОСОБА_1 звернувся до Деснянського РВ у м. Чернігові УДМС України в Чернігівській обл. з заявою про оформлення дозволу на імміграцію в Україну, на підставі п. 1п. 3 ст. 4 Закону України "Про імміграцію".

04 січня 2013 року УДМС України в Чернігівській області було прийнято рішення № 74.01-91 про надання дозволу на імміграцію в Україну, громадянину СРВ ОСОБА_1.

08 січня 2013 року на підставі дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 було документовано посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_2 строком дії до безстроково та зареєстрував місце проживання за адресою: АДРЕСА_1, але 02.02.2013 знятий з реєстрації місця проживання.

16 грудня 2014 року до УДМС України в Чернігівській обл. з ГУ ДМС України в Харківській області надійшов запит від 15.12.2014 № 02/21836 про проведення перевірки щодо підстав законності надання дозволу на імміграцію, документування посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_3 від 08.01.2013 громадянина СРВ ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

На підставі висновків проведеної документальної перевірки відповідачем 05.06.2015 прийнято рішення про скасування громадянину В'єтнаму ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну на підставі п. 1 п. 6 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію".

Перевіряючи правомірність доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Фактичною підставою прийняття оскаржуваного рішення стали висновки проведеної відповідачем перевірки за результатами якої встановлено, що рішення начальника Деснянського районного відділу у м. Чернігові УДМС України в Чернігівській обл. щодо продовження строку перебування позивача на території України до 19.01.2013, прийняте за відсутності документально підтвердженої підстави та з перевищенням посадових повноважень, внаслідок чого позивач 23.11.2012 подав заяву про надання дозволу на імміграцію в Україну 27.10.2012.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначені Законом України "Про імміграцію".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про імміграцію" (в редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну та прийняття відповідного рішення відповідачем), імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - рішення спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції та підпорядкованих йому органів, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Згідно з абз. 6 ст. 1 Закону України "Про імміграцію" (в редакції, чинній на момент видачі позивачу посвідки), посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про імміграцію", дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України "Про імміграцію", центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, не пізніш як у тижневий строк надсилає копію рішення про скасування дозволу на імміграцію особі, стосовно якої прийнято таке рішення, та вилучає у неї посвідку на постійне проживання.

З огляду на зазначене вище, підставою для вилучення у іноземця посвідки на постійне проживання в Україні є рішення компетентного органу про скасування раніше наданого дозволу на імміграцію.

Відповідно до п.п. 21-24 "Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і подання про його скасування та виконання прийнятих рішень", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002, дозвіл на імміграцію скасовується органом, який його видав. Для започаткування процедури розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію відповідне подання надсилається до органу, який приймав рішення про надання такого дозволу. Департамент, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення. Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти. Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органам, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України "Про імміграцію". Копія рішення надсилається Держкомкордон.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, обґрунтовуючи наявність підстав для скасування наданого позивачу дозволу на імміграцію, відповідач посилається на п.п.1, 6 ч.1 ст.12 Закону України "Про імміграцію".

Колегія суддів зазначає, що відповідачем під час судового розгляду справи не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність обставин, передбачених п.п. 1, 6 ч.1 ст.12 Закону України "Про імміграцію" та були б підставою для скасування наданого позивачу дозволу на імміграцію.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення позивачем правил перебування на території України, а саме відсутність відомостей щодо законного перебування ОСОБА_1 на території України з 01.03.2012 по 27.10.2012 колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки при наданні позивачу дозволу на імміграцію в Україну, начальником Деснянського районного відділу у м. Чернігові УДМС України в Чернігівській обл. проведено перевірку підстав залишення на постійне проживання в Україні позивача, підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію в Україну виявлено не було, подані позивачем документи разом з заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну були достовірними, не підробленими та чинними, та надано позивачу дозвіл на імміграцію в Україну.

Доказів того, що дозвіл на імміграцію в Україну, виданий начальником Деснянського районного відділу у м. Чернігові УДМС України в Чернігівській обл., отриманий позивачем у не передбаченому законом порядку, відповідачем не надано.

Крім того, не надано доказів притягнення до відповідальності посадових осіб, які складали, затверджували та видали дозвіл на імміграцію в Україну громадянину Соціалістичної Республіки Вєтнам за прийняття безпідставного рішення.

Відповідачем не надано суду доказів існування інших підстав для скасування наданого позивачу дозволу на імміграцію, які передбачені ст.12 Закону України "Про імміграцію", а саме: вироку суду, яким іммігранта засуджено до позбавлення волі; будь-яких доказів того, що дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; доказів того, що скасування дозволу на імміграцію є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; а також жодного доказу, який би підтверджував порушення позивачем законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Під час судового розгляду не встановлено, що з дати видання посвідки виникли обставини, передбачені ст. 12 Закону України "Про імміграцію", які б тягли за собою скасування дозволу на імміграцію позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано доказів обґрунтованості прийняття рішення оскаржуваного рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну позивачу, у зв'язку з чим останнє підлягає скасуванню.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну позивачу, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України "Про імміграцію", необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття таких рішень, без дотримання необхідного балансу між наслідками спірних рішенням для прав позивача та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з порушенням вимог ч.3 ст.2 КАС України.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи, прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року по справі № 820/3196/17 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.І. Сіренко О.А. Спаскін
Повний текст ухвали виготовлений 10.11.2017