Справа № 810/2354/17
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2017 року (12:30) м.Київ № 810/2354/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Полтавській області до Приватного акціонерного товариства "Пласт", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Миргородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області про стягнення податкового боргу.

за участю представників сторін:

- представник позивача - Момот Н.В. довіреність від 31.03.17 №22/16-31-10-22,

- представник відповідача - не з`явився,

- свідок: ОСОБА_2

Суть спору: До Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДФС до Приватного акціонерного товариства "Пласт" про стягнення податкового боргу у розмірі 9562161,44 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.07.2017 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Миргородську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Полтавській області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у відповідача обліковується податковий борг з орендної плати за землю з юридичних осіб у сумі 5310,00 грн., із земельного податку з юридичних осіб у сумі 23211,63 грн., із рентної плати за спеціальне використання води у сумі 103,59 грн., із рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату у сумі 651955,76 грн., із рентної плати за користування надрами для видобування природного газу у сумі 8798032,03 грн., з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 4687,30 грн., з екологічного податку (надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах, крім радіоактивних відходів) у сумі 397,49 грн. та з екологічного податку (надходження від забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами), що загалом становить 9562161,44 грн., що утворився у зв`язку з несплатою самостійно визначених податкових зобов'язань, який позивач просить стягнути в примусовому порядку з відповідача.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про те, що Приватне акціонерне товариство «Пласт» не мало можливості здійснити розрахунок за податковим боргом на суму 9562161,44 грн., у зв'язку із наявністю об'єктивних обставин.

Так, зокрема, відповідач зауважив, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва від 15.11.2016 року, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду м.Києва від 22.12.2016, було накладено арешт на природний газ, який належить ПрАТ «Пласт», та зберігається у газотранспортній системі та газосховищах «Укртрансгаз» для передачі ПАТ «Укргазвидобування» для його подальшої реалізації.

Крім того, відповідач зауважив, що 26.01.2017 Миронівським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції Київської області було відкрито виконавче провадження №53272521 та прийнято постанову, якою було накладено арешт на кошти ПрАТ «Пласт», що містяться на всіх рахунках, відкритих в усіх установах банків починаючи з 2000 року по теперішній час, а також на всіх інших рахунках, та на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови ВДВС про арешт коштів товариства.

Відповідач заважив, що вказана обставина унеможливлює реалізацію ПрАТ «Пласт» вуглеводневої сировини (природного газу), видобутих з ліцензійних площ, що є основним видом діяльності підприємства, а тому відповідач позбавлений можливості отримати грошові кошти за реалізацію такої продукції, та відповідно сплатити податковий борг.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання, призначене на 14.09.2017, не з'явився.

Разом з цим, 16.08.2017 через канцелярію суду представником відповідача подано клопотання, в якому відповідач просить суд здійснювати розгляд справи за наявними матеріалами та без участі представника відповідача. Одночасно з клопотанням про розгляд справи у відсутності представника відповідач подав до суду письмові заперечення на адміністративний позов.

Приймаючи до уваги, що в матеріалах справи достатньо доказів для з'ясування обставин по справі, суд вважає можливим на підставі статті 128 КАС України розглядати справу за відсутністю представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Пласт» (ідентифікаційний код юридичної особи 25168700, місцезнаходження: 08800, Київська обл., Миронівський р-н, м.Миронівка, вул. Леніна, буд. 48) зареєстровано Миронівською районною державною адміністрацією Київської області в якості юридичної особи 08.04.1998, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 13.06.2017 № (а.с.11-14).

Відповідач перебуває на обліку як платник податків за основним місцем обліку в Офісі великих платників податків ДФС на загальній системі оподаткування.

Також відповідач перебуває на обліку як платник податків за неосновним місцем обліку в Шишацькому відділенні Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області, що підтверджується повідомленням про взяття на облік за неосновним місцем обліку від 15.03.2017 № 003 (а.с.16).

З матеріалів адміністративного позову та доданих до нього матеріалів вбачається, що податковий борг відповідача, який є предметом стягнення у даній адміністративній справі, виник у зв'язку з несплатою самостійно визначених податкових зобов'язань.

З приводу податкового боргу відповідача, що виник з орендної плати за землю з юридичних осіб, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи слідує, що Приватним акціонерним товариством «Пласт» було подано до Миргородської об'єднаної ДПІ ГУ ДФС у Полтавській області податкові декларації за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності): - - № за 2016 рік від 19.02.2016, в якій самостійно визначено щомісячну суму орендної плати, яка підлягає сплаті у розмірі 1121,53 грн. (а.с.34-35);

- № за 2017 рік від 17.02.2017, в якій самостійно визначено щомісячну суму орендної плати, яка підлягає сплаті у розмірі 1188,82 грн. (а.с.80-81).

Відповідні грошові зобов'язання не були сплачені відповідачем у повному обсязі, внаслідок чого утворився борг з орендної плати за землю з юридичних осіб за податковою декларацією № від 19.02.2016 за лютий 2016 року у сумі 677,25 грн. та за податковою декларацією № від 17.02.2017 за лютий - травень 2017 року у сумі 4643,07 грн. (з урахуванням переплати у розмірі 112,21 грн.), що загалом становить 5310,32 грн., що підтверджується зворотнім боком інтегрованої картки платника (а.с.179-181).

Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень розділу XIII Податкового кодексу України.

Пунктами 288.2-288.4 статті 288 Податкового кодексу України передбачено, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Згідно з приписами пункту 286.2 статті 286 цього Кодексу, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України передбачено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Також Приватним акціонерним товариством «Пласт» було подано до Шишацького відділення Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області наступні податкові декларації за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності):

- № за 2016 рік від 19.02.2016, в якій самостійно визначено щомісячну суму орендної плати, яка підлягає сплаті у розмірі 11745,55 грн. за січень - листопад 2016 року включно та 11745,53 грн. за грудень 2016 року (а.с.38-39);

- за 2017 рік від 17.02.2017, в якій самостійно визначено щомісячну суму орендної плати, яка підлягає сплаті у розмірі 12450,28 грн. за січень - листопад 2016 року включно та 12450,32 грн. за грудень 2016 року (а.с.40-41);

З матеріалів справи вбачається, що відповідні суми грошового зобов'язання не були сплачені відповідачем у повному обсязі, внаслідок чого утворився борг з орендної плати за землю з юридичних осіб, згідно декларації № від 19.02.2016 за грудень 2016 року - 10211,67 грн. (з урахуванням переплати 1533,86 грн.) та згідно декларації № від 17.02.2016 за період з лютого по травень 2017 року - 49801,12 грн., що загалом становить 60012,79 грн., про що свідчить витяг зі зворотнього боку інтегрованої картки платника податків за період виникнення боргу з орендної плати з юридичних осіб (а.с.171-178).

Щодо податкового боргу відповідача, що виник з земельного податку з юридичних осіб, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «Пласт» було подано до Шишацького відділення Миргородської ОДПІ податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності):

- від 12.02.2016 № за 2016 рік, в якій самостійно визначено щомісячну суму земельного податку, яка підлягає сплаті помісячно у розмірі 3364,01 грн. з січня по листопад 2016 року та 3363,99 грн. за грудень 2016 року (а.с.78-79);

- від 17.02.2017 №2 за 2017 рік, в якій самостійно визначено щомісячну суму земельного податку, яка підлягає сплаті помісячно у розмірі 5046,01 грн. з січня по листопад 2017 року та 5046,04 грн. за грудень 2017 року (а.с.36-37);

Грошове зобов'язання не було сплачено відповідачем у повному обсязі внаслідок чого утворився борг зі сплати земельного податку згідно декларації № від 12.02.2016 за грудень 2016 року у сумі 3027,59 грн. (з урахуванням переплати 336,40 грн.), згідно декларації №2 від 17.02.2016 за період з лютого по травень 2017 року у сумі 20184,04 грн., що підтверджується витягом з інтегрованої картки платника податків за період виникнення боргу по земельному податку з юридичних осіб (а.с.187-189).

Таким чином, загальна сума податкового боргу зі сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання зі сплати земельного податку з юридичних осіб на рахунок Шишацького відділення Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області складає 23211,63 грн.

Відповідно до пп. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України земельний податок - це обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Землекористувачами є юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (пп. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно з п.269.1 ст.269 Податкового кодексу України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Пунктом 270.1 ст.270 Податкового кодексу України визначено, що об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до п.271.1 статті 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Податковим періодом для плати за землю в розумінні статті 285 ПКУ визначено календарний рік, який починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Пунктом 287.1 статті 287 ПКУ встановлено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

З приводу податкового боргу, який виник у зв'язку з несплатою узгоджених грошових зобов'язань з рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату, рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та з рентної плати за спеціальне використання води, суд зазначає таке.

З матеріалів справи встановлено, що ПрАТ «Пласт» подано до Шишацького відділення Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області податкові декларації з рентної плати:

- № від 06.02.2017 за 4 квартал 2016 року, якою самостійно визначено загальну суму податкового зобов'язання з рентної плати за спеціальне використання води за звітний період у сумі 39,51 грн. (а.с.42-43),

- № від 10.05.2017 за 1 квартал 2017 року, якою самостійно визначено загальну суму податкового зобов'язання з рентної плати за спеціальне використання води за звітний період у сумі 64,08 грн. (а.с.46-47).

В додаток до вищевказаних податкових декларацій з рентної плати відповідачем додано розрахунок №1 з рентної плати за спеціальне використання води за 4 квартал 2016 року, яким визначено загальну суму податкового зобов'язання за спеціальне використання води у сумі 39,51 грн. (Додаток №5) (а.с.44) та розрахунок №1 з рентної плати за спеціальне використання води за 1 квартал 2017 року, яким визначено загальну суму податкового зобов'язання за спеціальне використання води у сумі 64,08 грн. (Додаток №5) (а.с.45).

Суд зазначає, що відповідачем не було сплачено самостійно визначені податкові зобов'язання з рентної плати за спеціальне використання води, а тому загальна сума податкового боргу відповідача в цій частині становить 103,59 грн. (39,51 грн. + 64,08 грн.), що підтверджується витягом з інтегрованої картки ПАТ «Пласт» з рентної плати за спеціальне використання води (а.с.164-165).

Згідно з підпунктом 14.1.217. пункту 14.1 статті 14 ПК України рентна плата - загальнодержавний податок, який справляється за користування надрами для видобування корисних копалин; за користування надрами в цілях, не пов'язаних з видобуванням корисних копалин; за користування радіочастотним ресурсом України; за спеціальне використання води; за спеціальне використання лісових ресурсів; за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами аміаку територією України.

Статтею 1 Кодексу України про надра від 27.07.1994 №132/94-ВР передбачено, що надра - це частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння.

Відповідно до ст.28 Кодексу України про надра користування надрами є платним, крім випадків, передбачених статтею 29 цього Кодексу. Плата справляється за користування надрами в межах території України, її континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони.

Плата за користування надрами справляється у вигляді:

1) рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин;

2) рентної плати за користування надрами в цілях, не пов'язаних з видобуванням корисних копалин.

За видачу спеціальних дозволів на користування надрами справляється відповідний збір.

Рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин та рентна плата за користування надрами в цілях, не пов'язаних з видобуванням корисних копалин, встановлюються Податковим кодексом України.

Відповідно до п.255.1 ст.255 Податкового кодексу України платниками рентної плати за спеціальне використання води є водокористувачі - суб'єкти господарювання незалежно від форми власності: юридичні особи, їх філії, відділення, представництва, інші відокремлені підрозділи без утворення юридичної особи (крім бюджетних установ), постійні представництва нерезидентів, а також фізичні особи - підприємці, які використовують воду, отриману шляхом забору води з водних об'єктів (первинні водокористувачі) та/або від первинних або інших водокористувачів (вторинні водокористувачі), та використовують воду для потреб гідроенергетики, водного транспорту і рибництва.

Згідно з п.255.3 ст.255 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування рентною платою за спеціальне використання води є фактичний обсяг води, який використовують водокористувачі, з урахуванням обсягу втрат води в їх системах водопостачання.

Відповідно до п.257.1 ст.257 ПК України базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу, а для рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за видобування нафти, конденсату, природного газу, у тому числі газу, розчиненого у нафті (нафтового (попутного) газу), етану, пропану, бутану, рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України та рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами аміаку територією України, дорівнює календарному місяцю.

Сума податкових зобов'язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації (п.257.5 ст.257 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, Приватним акціонерним товариством «Пласт» було подано до Шишацького відділення Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області наступні розрахунки з рентної плати за користування надрами для видобування вуглеводневої сировини:

- розрахунок №1 (№) за грудень 2016 року від 19.01.2017, в якому самостійно визначено суму податку за користування надрами для видобування природного газу за грудень 2016 року у сумі 1695018,66 грн. (а.с. 60-61); - розрахунок № 3 (№) за січень 2017 року від 20.02.2017, в якому самостійно визначено суму податку за користування надрами для видобування природного газу за січень 2017 року у сумі 172687,01 грн. (а.с.62); - розрахунок № 1 (№) за січень 2017 року від 20.02.2017, в якому самостійно визначено суму податку за користування надрами для видобування природного газу за січень 2017 року у сумі 1685438,69 грн. (а.с.63); - розрахунок № 1 (№) за лютий 2017 року від 20.03.2017, в якому самостійно визначено суму податку за користування надрами для видобування природного газу за лютий 2017 року у сумі 1662273,20 грн. (а.с.64); - розрахунок № 3 (№) за лютий 2017 року від 20.03.2017, в якому самостійно визначено суму податку за користування надрами для видобування природного газу за лютий 2017 року у сумі 170287,11 грн. (а.с.65); - розрахунок № 3 (№) за березень 2017 року від 20.04.2017, в якому самостійно визначено суму податку за користування надрами для видобування природного газу за березень 2017 року у сумі 185674,03 грн. (а.с.66); - розрахунок № 1 (№) за березень 2017 року від 20.04.2017, в якому самостійно визначено суму податку за користування надрами для видобування природного газу за березень 2017 року у сумі 1812495,53 грн. (а.с.67); - розрахунок № 1 (№) за березень 2017 року від 20.04.2017, в якому самостійно визначено суму податку за користування надрами для видобування природного газу за березень 2017 року у сумі 1618580,04 грн. (а.с.68); - розрахунок № 3 (№) за березень 2017 року від 19.05.2017, в якому самостійно визначено суму податку за користування надрами для видобування природного газу за квітень 2017 року у сумі 167318,58 грн. (а.с.69). Як вбачається з витягу з інтегрованої картки платника виникнення боргу з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу, сума боргу по рентній платі за користування надрами для видобування природного газу, з урахуванням переплати у сумі 547862,28 грн., становить 8798032,03 грн. (а.с.166-169).

Також з матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «Пласт» було подано до Шишацького відділення Миргородської ОДПІ наступні розрахунки з рентної плати за користування надрами для видобування вуглеводневої сировини: - розрахунок №2 (№ ) за грудень 2016 року від 19.01.2017, в якому самостійно визначено суму податку за користування надрами для видобування газового конденсату за грудень 2016 року у сумі 119688,72 грн. (а.с.48-49); - розрахунок №4 (№) за грудень 2016 року від 19.01.2017, в якому самостійно визначено суму податку за користування надрами для видобування газового конденсату за грудень 2016 року у сумі 4283,13 грн. (а.с.50-51); - розрахунок №4 (№) за січень 2017 року від 20.02.2017, в якому самостійно визначено суму податку за користування надрами для видобування газового конденсату за січень 2017 року у сумі 1938,48 грн. (а.с.52); - розрахунок №2 (№) за січень 2017 року від 20.02.2017, в якому самостійно визначено суму податку за користування надрами для видобування газового конденсату за січень 2017 року у сумі 151668,27 грн. (а.с.53); - розрахунок №4 (№) за лютий 2017 року від 20.03.2017, в якому самостійно визначено суму податку за користування надрами для видобування газового конденсату за лютий 2017 року у сумі 2913,99 грн. (а.с.54);

- розрахунок №2 (№) за лютий 2017 року від 20.03.2017, в якому самостійно визначено суму податку за користування надрами для видобування газового конденсату за лютий 2017 року у сумі 128830,35 грн. (а.с.55); - розрахунок №4 (№) за березень 2017 року від 20.04.2017, в якому самостійно визначено суму податку за користування надрами для видобування газового конденсату за березень 2017 року у сумі 3140,79 грн.(а.с.56); - розрахунок №2 (№) за березень 2017 року від 20.04.2017, в якому самостійно визначено суму податку за користування надрами для видобування газового конденсату за березень 2017 року у сумі 128944,78 грн.(а.с.57);

- розрахунок №2 (№) за квітень 2017 року від 19.05.2017, в якому самостійно визначено суму податку за користування надрами для видобування газового конденсату за квітень 2017 року у сумі 109119,30 грн. (а.с.58); - розрахунок №4 (№) за квітень 2017 року від 19.05.2017, в якому самостійно визначено суму податку за користування надрами для видобування газового конденсату за квітень 2017 року у сумі 1427,95 грн. (а.с.59).

Отже, самостійно визначена відповідачем сума грошового зобов'язання зі сплати рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату за період з грудня 2016 року по квітень 2017 року становить 651955,76 грн.

Проте, вказана сума грошового зобов'язання не була сплачена ПрАТ «Пласт», що зумовило утворення податкового боргу у сумі 651955,76 грн., наявність якого підтверджується витягом із інтегрованої картки платника (а.с.182-186).

Відповідно до підпункту 252.1.1 статті 252 ПК України платниками рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин є суб'єкти господарювання, у тому числі громадяни України, іноземці та особи без громадянства, зареєстровані відповідно до закону як підприємці, які набули права користування об'єктом (ділянкою) надр на підставі отриманих спеціальних дозволів на користування надрами (далі - спеціальний дозвіл) в межах конкретних ділянок надр з метою провадження господарської діяльності з видобування корисних копалин, у тому числі під час геологічного вивчення (або геологічного вивчення з подальшою дослідно-промисловою розробкою) в межах зазначених у таких спеціальних дозволах об'єктах (ділянках) надр

Пунктом 252.3 статті 252 Податкового кодексу України визначено, що об'єктом оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин по кожній наданій у користування ділянці надр, що визначена у відповідному спеціальному дозволі, є обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин у податковому (звітному) періоді, приведеної у відповідність із стандартом, встановленим галузевим законодавством, до якої належать:обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин з надр на території України, її континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що провадиться іншими, ніж платник рентної плати, суб'єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною; обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин з відходів (втрат, хвостів тощо) гірничого виробництва, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що провадиться іншими, ніж платник рентної плати, суб'єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, якщо для її видобутку відповідно до законодавства необхідно отримати спеціальний дозвіл.

Згідно із пунктом 252.6 статті 252 ПК України базою оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин є вартість обсягів видобутих у податковому (звітному) періоді корисних копалин (мінеральної сировини), яка окремо обчислюється для кожного виду корисної копалини (мінеральної сировини) для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничого підприємства).

Суд зазначає, що пунктом 252.23 статті 252 ПК України визначено, що податкові декларації з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин подаються її платником починаючи з календарного кварталу, що настає за кварталом, у якому такий платник отримав спеціальний дозвіл.

Згідно із пп.14.1.135 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України вуглеводнева сировина - нафта, природний газ (у тому числі нафтовий (попутний) газ, газ (метан) вугільних родовищ, газ сланцевих товщ, газ центрально-басейнового типу, газ колекторів щільних порід), газовий конденсат, що є товарною продукцією.

Згідно із пунктом 257.1 статті 257 ПК України базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу, а для рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за видобування нафти, конденсату, природного газу, у тому числі газу, розчиненого у нафті (нафтового (попутного) газу), етану, пропану, бутану, рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України та рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами аміаку територією України, дорівнює календарному місяцю.

Платники рентної плати самостійно обчислюють суму податкових зобов'язань з рентної плати (п.257.2 ст.257 ПК України).

Згідно із пунктом 257.3 статті 257 ПК України платник рентної плати до закінчення визначеного розділом II цього Кодексу граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, податкову декларацію.

Відповідно до абз.1 пункту 257.5 статті 257 ПК України сума податкових зобов'язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.

З приводу податкового боргу, який виник у зв'язку з несплатою ПрАТ «Пласт» грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «Пласт» подано до Шишацького відділення Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області податкові декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:

- № за 2016 рік від 11.02.2016, згідно якої сума податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яка підлягає сплаті до бюджету за 2016 рік становить 5643,60 грн. та щоквартально 1410,90 грн. (а.с.70);

- № за 2017 рік від 18.02.2017, згідно якої сума податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яка підлягає сплаті до бюджету за 2017 рік становить 13105,60 грн. та щоквартально 3276,40 грн. (а.с.71);

Відповідно до витягу з інтегрованої картки ПАТ «Пласт» з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сума податкового боргу відповідача по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, виникла у зв'язку з частковою несплатою відповідачем самостійно визначеного грошового зобов'язання за IV квартал 2016 року та за І квартал 2017 року на загальну суму 4687,30 грн. (1410,90 грн. + 3276,40 грн.)

Так, у відповідності п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно із п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об'єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об'єкт (п.266.3 стю266 Податкового кодексу України).

Відповідно до положення п.266.6.1 ст.266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об'єкта/об'єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально (підпункт 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 ПК України).

Пунктом 266.10 ст.266 Податкового кодексу України передбачено, що податкове зобов'язання за звітний рік з податку сплачується, зокрема, юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації.

З приводу податкового боргу, який виник у зв'язку з несплатою ПрАТ «Пласт» грошового зобов'язання з екологічного податку, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ПрАТ «Пласт» подано до Шишацького відділення Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області наступні документи:

- розрахунок за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах № 1 (№ 926956109) за 4 квартал 2016 року, в якому самостійно визначено суму податкового зобов'язання за 4 квартал 2016 року, яка підлягає до сплати у сумі 68,91 грн. (а.с.72);

- податкова декларація з екологічного податку № за 1 квартал 2017 року від 05.05.2017, в якій самостійно визначено суму податкового зобов'язання за 1 квартал 2017 року, яка підлягає до сплати у сумі 2153,32 грн. (а.с.73);

- розрахунок за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах № 1 (№ ) за 4 квартал 2016 року від 07.03.2017 , в якому самостійно визначено суму податкового зобов'язання за 4 квартал 2016 року, яка підлягає до сплати у сумі 72,54 грн. (а.с.74);

- розрахунок за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення №1 (№) за 4 квартал 2016 року від 08.02.2017, в якому самостійно визначено суму податкового зобов'язання за 4 квартал 2016 року, яка підлягає до сплати у сумі 13779,44 грн. (а.с.75);

- податкова декларація з екологічного податку № за 1 квартал 2017 року від 05.05.2017, в якій самостійно визначено суму податкового зобов'язання за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення, яка підлягає до сплати у розмірі 2153,32 грн. (а.с.76);

- розрахунок за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення №1 (№) за 4 квартал 2016 року від 07.03.2017, в якому самостійно визначено суму податкового зобов'язання за 4 квартал 2016 року, яка підлягає до сплати у сумі 13779, 44 грн. (а.с.77);

Відповідно до витягу із зворотного боку інтегрованої картки ПрАТ «Пласт» загальна сума несплаченого податкового зобов'язання з екологічного податку (надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах, крім радіоактивних відходів) з урахуванням пені у сумі 3,63 грн. та штрафу у розмірі 0,11 грн. (які нараховані у зв'язку із несвоєчасною сплатою податкових зобов'язань згідно з розрахунком за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах № від 07.03.2017) становить 397,49 грн. (68,91 грн. + 3,74 грн. + 324,84 грн.) (а.с.190-192).

В свою чергу, судом встановлено, що відповідачем не були сплачені податкові зобов'язання з екологічного податку (надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення), самостійно визначені відповідачем відповідно до податкової декларації з екологічного податку за І квартал 2017 року від 05.05.2017 №0, розрахунку за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення за 4 квартал 2016 року від 08.02.2017 №, розрахунку за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення за 4 квартал 2016 року від 07.03.2017 №, а тому загальна сума податкового боргу відповідача з екологічного податку (надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення) з урахуванням переплати у розмірі 11261,70 грн., становить 18450,53 грн., що підтверджується витягом із зворотного боку інтегрованої картки платника (а.с.193-195).

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.57 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України екологічний податок - загальнодержавний обов'язковий платіж, що справляється з фактичних обсягів викидів у атмосферне повітря, скидів у водні об'єкти забруднюючих речовин, розміщення відходів, фактичного обсягу радіоактивних відходів, що тимчасово зберігаються їх виробниками, фактичного обсягу утворених радіоактивних відходів та з фактичного обсягу радіоактивних відходів, накопичених до 1 квітня 2009 року.

Згідно із п.14.1.233 п.14.1 ст.14 14 Податкового кодексу України розміщення відходів - постійне (остаточне) перебування або захоронення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи об'єктах (місцях розміщення відходів, сховищах, полігонах, комплексах, спорудах, ділянках надр тощо), на використання яких отримано дозволи уповноважених органів.

Відповідно до п.240.1 ст.240 Податкового кодексу України платниками податку є суб'єкти господарювання, юридичні особи, що не провадять господарську (підприємницьку) діяльність, бюджетні установи, громадські та інші підприємства, установи та організації, постійні представництва нерезидентів, включаючи тих, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, під час провадження діяльності яких на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюються: викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення; скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об'єкти; розміщення відходів (крім розміщення окремих видів (класів) відходів як вторинної сировини, що розміщуються на власних територіях (об'єктах) суб'єктів господарювання);утворення радіоактивних відходів (включаючи вже накопичені); тимчасове зберігання радіоактивних відходів їх виробниками понад установлений особливими умовами ліцензії строк.

Пунктом 242.1 статті 242 Податкового кодексу України визначено, що об'єктом та базою оподаткування є: обсяги та види забруднюючих речовин, які викидаються в атмосферне повітря стаціонарними джерелами; обсяги та види забруднюючих речовин, які скидаються безпосередньо у водні об'єкти; обсяги та види (класи) розміщених відходів, крім обсягів та видів (класів) відходів як вторинної сировини, що розміщуються на власних територіях (об'єктах) суб'єктів господарювання; обсяги та категорія радіоактивних відходів, що утворюються внаслідок діяльності суб'єктів господарювання та/або тимчасово зберігаються їх виробниками понад установлений особливими умовами ліцензії строк; обсяги електричної енергії, виробленої експлуатуючими організаціями ядерних установок (атомних електростанцій).

Згідно із пунктом 249.1 статті 249 Податкового кодексу України суми податку обчислюються за податковий (звітний) квартал платниками податку.

У разі якщо під час провадження господарської діяльності платником податку здійснюються різні види забруднення навколишнього природного середовища та/або забруднення різними видами забруднюючих речовин, такий платник зобов'язаний визначати суму податку окремо за кожним видом забруднення та/або за кожним видом забруднюючої речовини (пункт 249.2 статті 249 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 250.1 статті 250 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному кварталу.

Пунктом 250.2 статті 250 Податкового кодексу України передбачено, що платники податку складають податкові декларації за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, до контролюючих органів та сплачують податок протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації: за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, скиди забруднюючих речовин у водні об'єкти, розміщення протягом звітного кварталу відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах - за місцем розміщення стаціонарних джерел, спеціально відведених для цього місць чи об'єктів; за утворення радіоактивних відходів та тимчасове зберігання радіоактивних відходів понад установлений особливими умовами ліцензії строк - за місцем перебування платника на податковому обліку у контролюючих органах.

Приписами пункту 250.5 статті 250 Податкового кодексу України визначено, що платники податку перераховують суми податку, що справляється за викиди, скиди забруднюючих речовин та розміщення відходів, одним платіжним дорученням на рахунки, відкриті в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, які забезпечують розподіл цих коштів у співвідношенні, визначеному законом.

Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно зі статтею 16 ПК України платник податків зобов'язаний, у тому числі, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України).

Приписами статті 49.2 ПК України встановлено, що платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податків господарську діяльність у звітному періоді.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Положеннями пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України встановлено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.4 ст. 59 ПК України).

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Позивачем було направлено податкову вимогу ПрАТ «Пласт» №51-16 від 31.01.2017 на загальну суму 1460188,95 грн. (а.с.82), яка була отримана відповідачем, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням з відміткою про вручення (а.с.82).

Щодо способу захисту права на стягнення податкового боргу суд зазначає таке.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Крім того, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (пункт 95.1 статті 95 ПК України).

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК України).

Відповідно до абзацу 1 пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з пунктом 95.4 статті 95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, суд, вирішуючи питання про погашення за рахунок платника податків податкового боргу, яке здійснюється шляхом стягнення коштів з рахунків у банку або за рахунок готівки, приймає рішення про стягнення з боржника коштів у рахунок погашення податкового боргу.

У запереченнях проти адміністративного позову відповідач зазначив про те, що ПрАТ «Пласт» не здійснює реалізацію вуглеводневої сировини, яка є основним видом господарської діяльності у зв'язку із накладенням арешту на природний газ на підставі відповідних судових рішень.

Відповідач зауважив, що вказана обставина унеможливлює отримання юридичною особою грошових коштів як результату здійснення господарської діяльності, а також сплату ПрАТ «Пласт» самостійно нарахованої суми грошових зобов'язань.

Проте, суд ставиться критично до вказаних тверджень відповідача, оскільки незадовільний майновий стан платника податку не є підставою для звільнення від сплати самостійно нарахованого грошового зобов'язання.

На час розгляду справи та прийняття рішення по суті заявлених позовних вимог, доказів про сплату відповідачем податкового боргу на загальну суму 9562161,44 грн. до суду не надано.

Всупереч положенням статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем не надано доказів сплати податкового боргу, у зв'язку з чим сума податкового боргу підлягає стягненню з відповідача.

Аналізуючи у сукупності вищевикладене та враховуючи підтвердження матеріалами справи наявності податкового боргу відповідача та дотримання податковим органом законодавчо встановленої процедури стягнення податкового боргу, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини четвертої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Пласт" (ідентифікаційний код 25168700, місцезнаходження 08800, Київська область, Миронівський район, місто Миронівка, вулиця Соборності, будинок 48) 9562161,44 грн. (дев`ять мільйонів п'ятсот шістдесят дві тисячі сто шістдесят одна грн. 44 коп.) в рахунок погашення податкового боргу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.