Справа № 816/603/17
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 р.Справа № 816/603/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Мінаєвої О.М. , Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26.05.2017р. по справі № 816/603/17

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області

про скасування наказу,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі за текстом позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (далі за текстом відповідач), в якому просив суд скасувати наказ від 05.04.2017 №203 "Про проведення земельних торгів у формі аукціону".

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.05.2017 року зазначений позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 05.04.2017 №203 "Про проведення земельних торгів у формі аукціону".

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що чинним законодавством передбачено передачу земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва для громадян та юридичних осіб шляхом проведення земельних торгів у порядку, визначеному статтею 134 Земельного кодексу України, а тому оскаржуваний позивачем наказ від 05.04.2017 №203 "Про проведення земельних торгів у формі аукціону" є правомірним та обґрунтованим.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26.05.2017 року залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі розпорядження голови Кобеляцької районної державної адміністрації Полтавської області від 15.06.2007 №434 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 на території Підгорянської сільської ради" позивачу надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право користування на умовах оренди земельною ділянкою площею 63,0 га ріллі (землі запасу) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 103, 117/.

Відповідну технічну документацію розроблено Кобеляцьким районним відділом Полтавської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" у 2008 році /а.с. 97-111/ та затверджено розпорядженням голови Кобеляцької районної державної адміністрації Полтавської області від 01.11.2010 №388 /а.с. 115/. У зазначеному розпорядженні позивачу вказано на необхідність подачі документів до райдержадміністрації для укладення договору оренди землі.

Розпорядженням голови Кобеляцької районної державної адміністрації Полтавської області від 17.06.2011 №218 "Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 01.11.2010 №388" вищезгадане розпорядження доповнено пунктом четвертим такого змісту: "Передати ФОП ОСОБА_2 в оренду земельну ділянку площею 63,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за межами населених пунктів на території Підгорянської сільської ради" /а.с. 116/.

На виконання вищевказаного розпорядження голови Кобеляцької РДА від 01.11.2009 позивачем у 2011 році замовлено, а Товариством з обмеженою відповідальністю "Земельні відносини" розроблено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, наданої в оренду ФОП ОСОБА_2 на території Підгорянської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області /а.с. 197-201/.

Відповідну технічну документацію затверджено рішенням десятої сесії шостого скликання Кобеляцької районної ради Полтавської області від 29.11.2011 №17 /а.с. 196/.

У 2015 році позивач замовив, а Кобеляцький районний виробничий відділ Полтавської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" розробив технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Підгорянської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області /149-157, 162-195/.

Отже, позивач впродовж шести років використовував земельну ділянку, про що були обізнані Підгорянська сільська рада Кобеляцького району Полтавської області, Кобеляцька районна державна адміністрація Полтавської області, а також відповідач.

Продовжуючи використання земельної ділянки протягом 2011-2016 р.р., позивач, задля реалізації покладеного на нього обов'язку укладення договору, 04.08.2015 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням про укладення договору оренди відповідної земельної ділянки /а.с. 144/. До клопотання позивач додав: копію технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування на земельну ділянку, копію розпорядження голови Кобеляцької РДА про затвердження технічної документації, копію технічної документації з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, наданої в оренду ОСОБА_2, копію рішення Кобеляцької районної ради про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а також примірники типового договору оренди землі.

На дане клопотання позивач отримав відповідь Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області /а.с. 143/, у якій відповідач, процитував окремі норми Конституції України, Закону України "Про оренду землі", Податкового кодексу України, повідомив: "вирішення даного питання можливе тільки у разі узгодження умов договору оренди землі та шляхом укладання договору з Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області".

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 05.04.2017 №203 "Про проведення земельних торгів у формі аукціону" передбачено проведення земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди на земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності площею 62,4828 га кадастровий номер :00:001:0593, розташовану на території Підгорянської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за межами населених пунктів /а.с. 73-74/.

Не погодившись із згаданим вище наказом, позивач оскаржив його до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії та рішення відповідача не відповідають принципу "належного урядування".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Питання набуття права власності чи користування на земельні ділянки державної або комунальної власності урегульовано Земельним кодексом України.

Відповідно до п. "а" ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно пункту "а" частини третьої статті 122 Земельного кодексу України (у редакції, що була чинною до 01.01.2013 р.) районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості).

Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою.

Отже, до 01.01.2013 р. рішення про передачу земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення у користування приймалось районними державними адміністраціями на підставі відповідного клопотання зацікавленої особи та відповідно до розробленої такою особою технічної документації із землеустрою.

Разом з цим, Законом України від 06.09.2012 р. №5245-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", що набув чинності з 01.01.2013 р., статтю 122 Земельного кодексу України викладено у новій редакції. Зокрема, частиною четвертою згаданої статті передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно пункту 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 р. №15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Пунктом 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 р. №333 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 р. за №1391/29521, визначено, що Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Таким чином, з 01.01.2013 р. право розпорядження землями державної власності перейшло до Держгеокадастру та його територіальних органів.

Згідно ч. 1 ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ /частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

"На підставі" означає, що суб'єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

"У межах повноважень" означає, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

"У спосіб" означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Отже, суб'єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження. Розширене тлумачення суб'єктом владних повноважень способів здійснення своїх повноважень не допускається.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів зазначає, що на момент прийняття спірного наказу відповідач був обізнаний в тому, що на вказану земельну ділянку претендує ОСОБА_2

Вказана земельна ділянка передана позивачу на підставі розпоряджень голови Кобеляцької районної державної адміністрації Полтавської області від 01.11.2010 №388 та від 17.06.2011 №218.

Доказів скасування даних розпоряджень у встановленому законом порядку до суду не надано, а тому вони є чинними.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що позивач у серпні 2015 року звертався до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням про укладення договору оренди землі /а.с. 144/. До відповідного клопотання позивач надав визначені законом документи.

Проте, на клопотання позивача про укладення типового договору оренди землі відповідач надав формальну відповідь, яка не містить висновку по суті порушеного питання, розяснення норм законодавства та подальших дій ініціатора звернення.

Разом з тим, на момент розробки за замовленням позивача технічної документації із землеустрою у 2008 році вищеописаній земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер :00:001:0521, що підтверджено копією титульного аркуша технічної документації /а.с. 97/.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Земельного кодексу України (у редакції, чинній до 01.01.2013 р.) державний земельний кадастр - це єдина державна система земельно-кадастрових робіт, яка встановлює процедуру визнання факту виникнення або припинення права власності і права користування земельними ділянками та містить сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим цих ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів.

Доказів скасування зазначеного кадастрового номера суду не надано.

Таким чином, відповідна земельна ділянка на момент набрання чинності Законом України "Про Державний земельний кадастр" була сформована.

Згідно абз. 5 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр", що набув чинності з 01.01.2013 р., у разі якщо до 1 січня 2013 року була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди, а відомості про таку земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель, державна реєстрація такої земельної ділянки здійснюється на підставі зазначеної технічної документації із землеустрою в порядку, встановленому законом.

Таким чином, у разі відсутності реєстрації земельної ділянки у Державному реєстрі земель, відомості про таку земельну ділянку мали бути внесені до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації, розробленої позивачем та затвердженої розпорядженням голови Кобеляцької районної державної адміністрації Полтавської області від 01.11.2010 №388.

Між тим, на момент прийняття Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області рішення про розроблення документації із землеустрою відповідач був обізнаний про наявність у позивача розробленої та затвердженої у встановленому порядку землевпорядної документації на ту саму земельну ділянку, адже копії технічної документації та розпорядження голови Кобеляцької районної державної адміністрації Полтавської області від 01.11.2010 №388 були додані ОСОБА_2 до клопотання від 04.08.2015 про укладення договору оренди землі /а.с. 144/.

Так само, приймаючи спірне рішення про проведення земельних торгів, відповідач був обізнаний про те, що відповідна земельна ділянка перебувала у використанні позивача, який неодноразово звертався до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з пропозиціями про укладення договору оренди землі, що відповідачем залишені без належного реагування.

При цьому, відповідач також не врахував, що питання про передачу в оренду земельної ділянки позивачу було вирішено органом виконавчої влади та позивач набув право на його реалізацію свого права, шляхом укладення договору оренди.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України", у пункті 70 Суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Таким чином, оскільки відповідач будучи обізнаним з тим, позивач має затверджену технічну документацію землеустрою при прийнятті спірного наказу від 05.04.2017 №203 "Про проведення земельних торгів у формі аукціону" порушив його право подальшого набуття в користування земельної ділянки, земельна ділянка була передана ОСОБА_2 у користування повноважним органом.

При цьому, колегія суддів зазначає, що прийняте та реалізоване відповідачем рішення про проведення земельних торгів оформлене наказом від 05.04.2017 р. №203 передбачає продаж права оренди земельної ділянки з наявними на ній посівами озимини, які здійснив позивач.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що дії та рішення відповідача не відповідають принципу "належного урядування".

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову ОСОБА_2.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача, щодо не звернення позивача до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, оскільки спірними правовідносинами в цій справі є одержання земельної ділянки у користування (оренду), а не її відведення у власність.

За таких обставин, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26.05.2017р. по справі № 816/603/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений 08.11.2017 р.