Справа № 466/6591/17
Суддя: Свірідова В. В.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/6591/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

з участю секретаря Шаповалової Ю.О.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 патрульної поліції у м. Львові про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

в с т а н о в и в:

13.09.2017 ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 патрульної поліції у м. Львові про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якому просить скасувати постанову серія БР №239921 винесену інспектором УПП у м. Львові 30 серпня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 255 грн. на користь держави.

В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 30.08.2017 інспектором УПП у м. Львові винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення серія БР №239921 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 255 грн. на користь держави. Оскаржувана постанова винесена відповідачем на підставі порушення позивачем частини 1 статті 122 КУпАП, а саме: позивач 30.08.2017 о 00.20 год. на а/д підїзд до міста Львова 5 км+700 м., здійснив перетин білої суцільної лінії 1.1 горизонтальної розмітки, чим порушив пункт 8.5.1 ПДР України. Позивач вважає, що оскаржувана постанова не відповідає дійсним обставинам справи вимогам Закону, яким регулюються правила дорожнього руху, є немотивованою, необґрунтованою, а відповідно така підлягає до скасування. Відповідачем неповно зясовані обставини, що мають істотне значення для справи. Позивач не отримував та не підписував оскаржуваної постанови, ніколи не знаходився у вказаний у постанові день і час на місці зазначеному постанові не має автомобіля, та не керує автомобілем. Відповідач посилається на обставини, які є недоведеними, які він вважає встановленими, висновки відповідача не відповідають фактичним обставинам справи. Відповідачем не застосовано законодавство, що регулює спірні правовідносини, грубо порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до винесення ним протиправної постанови.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надавши суду пояснення аналогічні тим, які викладені в позовній заяві. Просив задовольнити позов.

Представник відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції у місті Львові, будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, однак попередньо представник відповідача ОСОБА_4 надав суду письмові заперечення проти адміністративного позову, просив відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2, та проводити розгляд справи за відсутності їх представника. Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 128 КАС України, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.08.2017 постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №239921 позивача ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., за те, що ОСОБА_2 30 серпня 2017 року о 00.20 год. на а/д підїзд до міста Львова 5км+700м., здійснив перетин білої суцільної лінії 1.1 горизонтальної розмітки, чим порушив пункт 8.5.1 ПДР України.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Відповідно до п. 8.5.1 ПДР України горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

Частина перша ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність водіїв транспортних засобів за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем в підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП не надано.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП)

З огляду на вищенаведене, факти, викладені у оскаржуваній постанові, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

В силу ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення, відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №239921 від 30 серпня 2017 року слід скасувати.

Керуючись ст. ст. 6, 11, 17, 18, 71, 160-163, 167, 171-2 КАСУ, ст. 122 ч. 1, 268 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №239921 від 30 серпня 2017 року, складену інспектором Управління патрульної поліції у м. Львові, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 255 грн. та провадження по адміністративній справі закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена протягом 10 днів через Шевченківський районний суд м. Львова до апеляційного адміністративного суду Львівської області.

Суддя ОСОБА_6