Справа № 607/1486/17
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10520/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А. І.,

суддів - Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря - Куціль С. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 вересня 2017 року у справі № 607/1486/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Херсонської митниці ДФС Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Херсонської митниці ДФС Державної фіскальної служби України (далі - Херсонська митниця ДФС) в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача в справі про порушення митних правил від 12 січня 2017 року № 0253/50805/16.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ним не було перевищено встановлений Митним кодексом України транзитний строк доставки транспортного засобу FORD TRANSIT, реєстраційний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1, що перебував під митним контролем до органу доходів і зборів призначення, оскільки після ввезення на митну територію України вказаного вище транспортного засобу він в межах транзитного строку був вивезений у вільну економічну зону «Крим».

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 вересня 2017 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити його позов.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на обставини, викладені в позовній заяві.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце його проведення, тому відповідно до частини першої статті 41 та частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за їхньої відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25 грудня 2016 року державним інспектором відділу митного оформлення «Чонгар» митного поста «Херсон - центральний» Херсонської митниці ДФС ОСОБА_2 складено протокол про порушення митних правил № 0253/50805/16, згідно з яким позивач перевищив встановлений статтею 95 Митного кодексу України транзитний строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, так як транспортний засіб FORD TRANSIT, реєстраційний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1, 04 грудня 2016 року був ввезений на митну територію України під керуванням позивача через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС в режимі «транзит», 09 грудня 2016 року був вивезений у вільну економічну зону «Крим» та станом на момент складення протоколу не вивезений за межі митної території України, тобто такий транспортний засіб перебуває на митній території України понад 10 діб.

За результатами розгляду вказаного протоколу в. о. заступника начальника Херсонської митниці ДФС ОСОБА_3 винесено постанову в справі про порушення митних правил від 12 січня 2017 року № 0253/50805/16, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 470 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500.00 грн.

Не погодившись із зазначеною постановою ОСОБА_1 оскаржив її до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивача правомірно притягнуто до відповідальності за порушення митних правил, оскільки вивезення транспортного засобу, який був ввезений на митну територію України в режимі «транзит» у вільну економічну зону «Крим» не є завершенням такого режиму, що свідчить про порушення ним встановленого Митним кодексом України строку доставки такого транспортного засобу до органу доходів і зборів призначення.

Суд вважає, що такий висновок суду першої інстанції є правильним, з огляду на наступне.

Пунктом 1 статті 320 Митного кодексу України встановлено, що форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками. Не допускаються визначення форм та обсягів митного контролю іншими органами державної влади, а також участь їх посадових осіб у здійсненні митного контролю.

Відповідно до частин першої та другої статті 71 Митного кодексу України декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом.

Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 73 Митного кодексу України умови перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення у відповідному митному режимі, обмеження щодо їх використання, застосування заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами України з питань державної митної справи та у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до частини першої статті 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з частиною другою статті 91 Митного кодексу України митний режим транзиту застосовується до товарів, які переміщуються, зокрема, прохідним транзитом від пункту ввезення (пропуску) на митну територію України до пункту вивезення (пропуску) за межі митної території України (у тому числі в межах одного пункту пропуску через державний кордон України).

Статтею 95 Митного кодексу України встановлені строки транзитних перевезень, зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до частини першої статті 102 Митного кодексу України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Згідно з частиною шостою цієї статті передбачено, що орган доходів і зборів призначення після представлення товарів, поміщених у митний режим транзиту, та митної декларації або іншого документа, визначеного статтею 94 цього Кодексу, перевіряє дотримання вимог, встановлених законодавством України з питань державної митної справи до переміщення товарів у митному режимі транзиту, та виконує митні формальності, необхідні для завершення митного режиму транзиту.

Відповідно до пункту 1.2 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 жовтня 2012 року № 1066, митниця відправлення - будь-який митний орган України, з якого починається переміщення всієї кількості товарів або їх частини, що перебувають під митним контролем, а митниця призначення - будь-який митний орган України, в якому закінчується переміщення всієї кількості товарів або їх частини, що перебувають під митним контролем.

Згідно з частиною п'ятою статті 380 Митного кодексу України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Статтею 470 Митного кодексу України встановлено відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари до органу доходів і зборів призначення більше ніж на десять діб в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктами 3.1 і 3.2 статті третьої Закону України «Про створення вільної економічної зони Крим та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» визначено, що на території вільної економічної зони Крим діє особливий правовий режим економічної діяльності фізичних та юридичних осіб, у тому числі особливий порядок застосування норм регуляторного, податкового та митного законодавства України, а також особливий режим внутрішньої та зовнішньої міграції фізичних осіб. У межах вільної економічної зони Крим створюється вільна митна зона, що за своїм функціональним типом є одночасно вільною митною зоною комерційного, сервісного та промислового типу згідно із статтею 430 Митного кодексу України.

Відповідно до статті 9 Митного кодексу України територія України, зайнята сушею, територіальне море, внутрішні води і повітряний простір, а також території вільних митних зон, штучні острови, установки і споруди, створені у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України, становлять митну територію України.

Відповідно до статті 10 Митного кодексу України межі митної території України є митним кордоном України. Митний кордон України збігається з державним кордоном України, крім меж штучних островів, установок і споруд, створених у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України. Межі території зазначених островів, установок і споруд становлять митний кордон України.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що ввезення громадянами на територію вільної економічної зони Крим транспортних засобів особистого користування, що були поміщені в митні режими «тимчасове ввезення» або «транзит» не є завершенням таких режимів і не може вважатись виконанням громадянином зобов'язання про зворотнє вивезення (транзит) таких транспортних засобів.

Як видно з матеріалів справи, після ввезення на митну територію України транспортного засобу FORD TRANSIT, реєстраційний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1 в режимі «транзит», позивач вивіз його у вільну економічну зону «Крим» та станом на момент складення державним інспектором протоколу про порушення митних правил не вивіз вказаний транспортний засіб за межі митної території України, чим порушив вимоги частини третьої статті 470 Митного кодексу України.

Отже, суд приходить до висновку, що постанова Херсонської митниці ДФС від 12 січня 2017 року в справі про порушення митних правил № 0253/50805/16 була винесена в межах повноважень та відповідно до норм чинного законодавства, а відтак правильним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відмови в задоволенні позову.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 вересня 2017 року у справі № 607/1486/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А. І. Рибачук
судді В. М. Багрій
Д. М. Старунський

Повний текст судового рішення виготовлено 13 листопада 2017 року.