Справа № 591/4868/17
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 р. Справа № 591/4868/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

представника позивача - Левицької А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою громадянина Азербайджану ОСОБА_3 на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 08.09.2017р. по справі № 591/4868/17

за позовом Управління Державної міграційної служби України в Сумській області

до громадянина Азербайджану ОСОБА_3

про примусове видворення за межі території України,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Управління Державної міграційної служби України в Сумській області (далі по тексту - УДМС України в Сумській області позивач), звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з адміністративним позовом до громадянина Азербайджану ОСОБА_3, в якому просив суд: примусово видворити за межі території України громадянина Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; постанову суду у відповідності до вимог статті 256 КАС України допустити до негайного викорнання.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 08 вересня 2017 року адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України в Сумській області - задоволено частково.

Примусово видворено за межі території України громадянина Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В іншій частині позовних вимог відмовлено в зв'язку з необґрунтованістю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, відповідач просить постанову Зарічного районного суду м. Суми від 08 вересня 2017 року скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову Управління Державної міграційної служби України в Сумській області відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач, посилається на порушення судом першої інстанції приписів ч. 2 ст. 19 Конституції України, п. 23 ст. 1, ч. ч. 4, 15 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пп. 2.2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 165.02.2012 № 150, п. 3 Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в'їзду від 20.07.2015 № 884, ст. 14 Закону України «Про прикордонний контроль», що призвело до неправильного вирішення с прави, з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 5 вересня 2017 року працівниками відділу організації запобігання нелегальної міграції, реадмісії та видворення УДМС України в Сумській області було виявлено громадянина Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який знаходився на території України без документів на право проживання, перевищивши дозволений термін перебування 90 днів протягом 180 днів.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець Азербайджану, раніше був документований паспортом серії Р НОМЕР_2, виданим 14 вересня 2010 року, термін дії до 14 вересня 2010 року. Прибув на територію України 2 липня 2013 року пунктом пропуску державного кордону «Козача Лопань» в приватних справах. Після закінчення дозволеного строку перебування (28 вересня 2013 року) ОСОБА_4 територію України не залишив, мешкав за адресою: АДРЕСА_1.

6 жовтня 2016 року працівниками відділу організації запобігання нелегальної міграції, реадмісії та видворення УДМС України в Сумській області було виявлено громадянина Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який знаходився на території України без документів на право проживання.

6 жовтня 2016 року було прийнято рішення №84 про примусове повернення з України громадянина Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, терміном до 27 жовтня 2016 року, яке іноземцем не виконане.

9 серпня 2017 року Зарічним районним судом м. Суми винесено постанову про примусове видворення за межі території України громадянина Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та затримання з метою забезпечення примусове видворення строком на 6 місяців.

На виконання вказаного рішення ОСОБА_3 перетнув кордон України на виїзд в міжнародному пункті пропуску для повітряного сполучення «Бориспіль» 11.08.2017 року.

5 вересня 2017 року працівниками відділу організації запобігання нелегальної міграції, реадмісії та видворення УДМС України в Сумській області було виявлено громадянина Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який знаходився на території України без документів на право проживання.

Згідно пояснень ОСОБА_5 в протоколі ПР МСМ №053813, в Україну заїхав на автомобілі Рено Трафік через Бєлгород 27 серпня 2017 року маршруткою «Баку-Харків».

Згідно листа Східного регіонального управління державної прикордонної служби України №5/5/483 від 7 вересня 2017 року громадянин Республіки Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, 29 серпня 2017 року перетнув державний кордон «на в'їзд» в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Гоптівка» на легковому автомобілі марки «Рено» д.н. НОМЕР_1, використовуючи при цьому паспорт серії НОМЕР_3, який був виданий 17.08.2017 року.

5 вересня 2017 року відносно відповідача складений протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МСМ № 053813 за ч.1 ст.203 КУпАП (а. с. 11) та згідно постанови від 5 вересня 2017 року застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн (а.с. 13). Копію протоколу та постанови відповідач отримав, що підтверджується його підписом.

Зазначені обставини стали підставою для звернення УДМС України в Сумській області до суду з даним позовом про примусове видворення громадянина Азербайджану ОСОБА_3 з території України.

5 вересня 2017 року Управлінням ДМС України в Сумській області було прийнято рішення № 178 про примусове повернення з України громадянина Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с14-15) З рішенням відповідач ознайомлений, зобов'язувався добровільно покинути територію України у термін до 6 вересня 2017 року.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав в добровільному порядку рішення уповноваженого органу від 5 вересня 2017 про залишення території України у встановлений термін.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність на час розгляду справи підстав для перебування відповідача на території України та необхідності примусового видворення відповідача за межі України.

Колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.9 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі по тексту - Закон № 3773-VI) іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю у пунктах пропуску через державний кордон зобов'язані подати свої біометричні дані для їх фіксації.

Реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону (ч.1 ст.16 Закону № 3773-VI).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.9 Закону України "Про державний кордон України" перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

У відповідності до ч. 3 ст. 3 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Частиною 1 статті 183-7 КАС України встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в'їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в'їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України (ч.2 ст.6 Закону № 3773-VI).

Один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України (ч.3 ст.26 Закону № 3773-VI).

Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду (ч.4 ст.26 Закону № 3773-VI).

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Як встановлено частиною 6 статті 26 Закону № 3773-VI контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

З метою контролю за виконанням іноземцем та особою без громадянства рішення про примусове повернення службові особи органу охорони державного кордону чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, можуть супроводжувати такого іноземця та особу без громадянства по території України.

За приписами частини 1 статті 30 Закону № 3773-VI центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення та друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто, обов'язковим є попереднє прийняття компетентним органом рішення про примусове повернення.

Обов'язковість прийняття уповноваженим органом державної влади України рішення про примусове повернення має на меті, зокрема, надання особі, щодо якої таке рішення прийнято, строку та можливості добровільно залишити територію України.

З вищенаведеного вбачається, що строк, встановлений рішенням про примусове повернення, повинен бути достатнім для його виконання та самостійного виїзду іноземця з України, однак, не повинен перевищувати 30 днів.

Факт ухилення від виїзду після прийняття цього рішення може бути встановлено та підтверджено лише після закінчення строку, наданого іноземцю чи особі без громадянства.

Як свідчать матеріали справи, 5 вересня 2017 року Управлінням ДМС України в Сумській області було прийнято рішення № 178 про примусове повернення з України громадянина Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с14-15), яким встановлено, що позивач нелегально перебуває на території України.

Цим рішенням було зобов'язано громадянина Азербайджану ОСОБА_3 залишити територію України у термін до 06.09.2017 року.

Як зазначено у вказаному рішенні, його винесенню передувало складення відносно відповідача протоколу про адміністративне правопорушення та накладення на громадянина Азербайджану ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Наявною в матеріалах справи копією протоколу про адміністративне правопорушення відносно громадянина Азербайджану ОСОБА_3 підтверджено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення призначено на 05 вересня 2017 року о 12 год. 00 хв. (а.с.16).

Таким чином, рішення про примусове повернення відповідача до країни походження, яким відповідача зобов'язано залишити територію України до 06 вересня 2017 року, винесено у другій половині дня 05 вересня 2017 року.

Отже, строк для самостійного залишення території України, встановлений цим рішенням, - до 06 вересня 2017 року - не є достатнім для його самостійного виконання відповідачем.

При цьому, з огляду на стислий строк, встановлений для виконання вищевказаного рішення, позивач фактично позбавив відповідача можливості оскаржити це рішення в судовому порядку, а також рішення позивача що передувало його прийняттю.

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує, що позивач, прийнявши рішення про примусове повернення громадянина Азербайджану ОСОБА_3 до країни походження, не надав відповідачеві, щодо якого таке рішення прийнято, строку та можливості добровільно залишити територію України, а тому твердження позивача про ухилення громадянина Азербайджану ОСОБА_3 від виїзду після прийняття рішення про повернення відповідача до країни походження від 05.09.2017, на час звернення до суду з даним позовом (07.09.2017), колегія суддів вважає передчасними.

Отже, позивачем не дотримано встановленого законодавством порядку видворення іноземців і осіб без громадянства з території України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог Управління ДМС України в Сумській області про примусове видворення громадянина Азербайджану ОСОБА_3 за межі України.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки прийнята судом з порушенням норм матеріального і процесуального права.

У відповідності до ст.202 КАС України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Згідно ч.2 ст.205 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може прийняти нову постанову, якою суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу громадянина Азербайджану ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 08.09.2017р. по справі № 591/4868/17 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову Управління Державної міграційної служби України в Сумській області до громадянина Азербайджану ОСОБА_3 про примусове видворення за межі території України - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст постанови виготовлений 13.11.2017 р.