Справа № 331/5753/17(2-а/331/206/2017)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 листопада 2017 рокусправа № 331/5753/17(2-а/331/206/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Чепурнова Д.В. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданнів місті Дніпро апеляційну скаргу громадянина Грузії ОСОБА_2

на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя суду від 23 серпня 2017 року у справі №331/5753/17 (2а/331/206/2017) за позовом Олександрівського районного відділу у м. Запоріжжі Державної міграційної служби України в Запорізькій області до громадянина Грузії ОСОБА_2 про продовження строку затримання в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, -

в с т а н о в и в :

21 серпня 2017 року Олександрівсьий РВ у м. Запоріжжі УДМВС України у Запорізькій області звернувся до суду з адміністративним про продовження строку затримки громадянина Грузії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебували в Україні, строком на три місяці.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що до теперішнього часу інформації з Консульського відділу Посольства Грузії в Україні щодо підтвердження факту належності громадянина ОСОБА_2 до громадянства Грузії не надійшло, він не може бути документований сертифікатом на повернення, що в свою чергу не дає можливості виконати рішення про примусове видворення його за межі України, у зв'язку з зазначеним існує необхідність продовження строку перебування відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на три місці.

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено: продовжено строк затримання громадянина Грузії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на три місяці.

Не погодившись з рішення суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що станом на час прийняття оскаржуваного рішення відповідач знаходився в пункті тимчасового перебування дев'ять місяців, протягом всього цього часу співробітниками Олександрівського РВ м. Запоріжжя УДМС не було здійснено належних дій для відправлення відповідача до країни походження, всі дії співробітників позивача носять формальний характер. Також, відповідач зазначає, що згідно стандартів міжнародного законодавства (рекомендації УВКБ ООН, Конвенція про захист прав людини) до затримання можна вдаватись у випадках коли: 1) особа знищила свої документи, для перевірки особистості, для захисту національної безпеки. Жодної з цих підстав не було встановлено, навпаки відповідач мав дійсний паспорт, не притягався до кримінальної або адміністративної відповідальності, постійно проживав за визначеною адресою. Також, відповідач зазначає, що за час перебування в пункті тимчасового тримання значно погіршився стан його здоров'я, вказує на те, що судом було проігноровано наданий медичний висновок, також зазначає, що до нього можуть бути застосовані інші заходи не пов'язані з триманням в пункті тимчасового перебування.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

07 грудня 2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було прийнято постанову у справі №2а/331/231/2016, яким вирішено видворити за межі України у примусовому порядку громадянина Грузії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина Грузії НОМЕР_1 виданий міністерством юстиції м. Батумі, Грузія 10.04.2007 року терміном дії до 10.04.2017 року, затримати громадянина Грузії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з поміщенням до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк не більше 6 місцяів.

На виконання рішення суду гр.. Грузії ОСОБА_2 08.12.2016 року було поміщено до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Постановою Ріпкінского районного суду Чернігівської області продовжено строк затримання гр..Грузії ОСОБА_2 на три місяці.

У зв'язку з тим, що термін тримання відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства доходить кінця позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про продовження терміну затримання на три місці.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на даний час відсутні можливості для видворення відповідача за межі України необхідним є продовження терміну затримання громадянина Грузії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства які незаконно перебувають на території України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 7 ст. 183-7 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні три місяці подає відповідний адміністративний позов.

Умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Відповідно до ст. 32 ЗУ «Про правовий статус оіншемців та осіб без громадянства», уноземці та особи без громадянства, які відповідно до рішення суду підлягають примусовому видворенню за межі України, відшкодовують витрати, пов'язані з видворенням, в установленому законом порядку.

Якщо зазначені іноземці та особи без громадянства не мають коштів для відшкодування витрат, пов'язаних із видворенням їх за межі України, видворення здійснюється за рахунок державного бюджету.

Статтею 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно приписів ст. 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Типове положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 5 Типового Порядку про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебували в Україні, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців з дня фактичного затримання особи.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування не може перевищувати шести місяців з дня фактичного затримання особи. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк чи прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, такий строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні три місяці подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для виконання рішення про примусове видворення чи для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Встановлені обставини справи свідчать, що у відношенні гр.. Грузії ОСОБА_2 30.03.2016 року Олександріським РВ в м. Запоріжжі ДМС України в Запорізькій області було прийнято рішення про його видворення за межі України, зобов'язано добровільно повернутись в країну походження у термін до 27.04.2016 року.

Однак, відповідач не виконав рішення в добровільному порядку та територію України не покинув, у зв'язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом про видворення гр.. Грузії ОСОБА_2 в примусовому порядку.

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2016 року адміністративний позов Олександрівського РВ м. Запоріжжя ДМСУ у Запорізькій області задоволено: видворено відповідача за межі території України із тимчасовим поміщення в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства строком не більше 6 місяців.

На виконання рішення суду відповідача поміщено в Чернігівський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Також, встановлені обставини справи свідчать, що Олександрівським РВ у м. Запоріжжя УДМС у Запорізькій області за вих.. №2310-1749 ота від 26.07.2017 року, №2310-5106 від 20.04.2017 року, направлено листи до посольства Грузії з метою отримання підтвердження факту походження відповідача. Крім того, позивачем у зв'язку з відсутністю коштів на відшкодування витрат пов'язаних з видворенням за межі території України у ОСОБА_2, ДМС України на виконання вимог п. 1 ст. 32 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» направило лист до Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства з вимогою сприяти в придбання авіаквитка.

Наразі відповідей від Консулької установи посольства Грузії щодо підтвердження походження ОСОБА_2 не надійшло, також не було виділено коштів на відшкодування витрат на придбання авіаквитка до Грузії.

Отже, оскільки не одержано інформації з країни громадянської належності іноземця необхідної для ідентифікації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та не отримано кошти необхідних для видворення його за межі України, фактичне виконання рішення суду щодо видворення особи за межі України є неможливим.

Вказане в своїй сукупності свідчить про доцільність продовження терміну перебування відповідача в Чернігівському пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Стосовно доводів відповідача з приводу незаконного незастосування до нього інших заходів не пов'язаних з триманням в пункті тимчасового перебування, суд зазначає наступне.

Так, згідно із ч. 2 ст. 183-7 КАС України, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти одне з таких рішень:

1) взяти особу на поруки підприємства, установи чи організації;

2) зобов'язати іноземця або особу без громадянства внести заставу;

3) затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Не можуть застосовуватися взяття на поруки та застава до іноземців та осіб без громадянства, до яких раніше застосовувалися такі заходи, а також стосовно яких є достатні дані про їх причетність до готування та/або вчинення терористичної діяльності.

Отже, законодавством дійсно передбачені альтернативні заходи щодо іноземця або особи без громадянства стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, та який не має документа, що дає право на виїзд з України, який ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, вказані заходи: взяття на поруки або зобов'язання іноземця внести заставу є такими, що не пов'язані з тримання у пункті тимчасового перебування.

Між тим, такий захід як взяття особу на поруки підприємства, установи чи організації мають ініціативний характер, оскільки взяття особи на поруки здійснюється за відповідною заявою підприємства, установи чи організації, яка має намір в'язати особу на поруки, така заява розглядається та затверджується судом.

Матеріали справи не містять доказів на користь наявності будь-яких заяв від підприємства, установи чи організації, які б виявляли бажання взяти гр.. Грузії ОСОБА_2 на поруки, тому підстави для застосування такого заходу відсутні.

В свою чергу, такий захід як зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу передбачає наявність в такої особи грошових коштів для внесення застави. Встановлені обставини справи свідчать, що у відповідача відсутні грошові кошти, що зумовило необхідність в отриманні коштів на відшкодування витрат на придбання авіаквитка до Грузії.

Відтак, встановлені обставини справи свідчать, що застосування двох інших заходів, визначених ст. 183-7 КАС України, які не пов'язані з триманням особи в пункті тимчасового перебування, до відповідача не є можливим, в силу об'єктивних обставин.

Щодо доводів відповідача про недотримання позивачем рекомендацій УВКБ ООН, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Крім того, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, передбачено інші правила, ніж ті, що визначено у відповідному акті законодавства України, то згідно із частиною другою статті 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV "Про міжнародні договори України" (далі - Закон № 1906-IV), статті 3 Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV "Про міжнародне приватне право" застосовуються правила міжнародного договору.

Під час розгляду конкретної судової справи вирішення (подолання) колізії між нормою міжнародного договору України і нормою іншого законодавчого акта України належить до компетенції суду.

Таким чином, обов'язковим є застосування на території України міжнародних договорів, згода на які надана Верховною радою України, між тим, рекомендації УВКБ ООН є засобом, що сприяє поширенню міжнародних угод стосовно біженців та наглядає за дотриманням урядами міжнародного біженського права, вони можуть бути враховані у вирішенні питання стосовно біженців, іноземців або осіб без громадянства, однак не мають силу міжнародного договору.

В свою чергу, відповідно до ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Встановлені обставини свідчать, що відповідача затримано в пункті тимчасового перебування на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, у зв'язку тим, що він незаконно перебував на території України та відмовився самостійно виконати рішення про його видворення, в судовому порядку також було вирішено питання про продовження строку його перебування в пункті тимчасового перебування, оскільки немає підтверджень щодо факту його походження, також у зв'язку з ініціювання питання про фінансування видворення відповідача за межі України.

Вказане у своїй сукупності свідчить, що відповідача було затримано в пункті тимчасового перебування на виконання законних процедур, визначених національним законодавством України, за рішення суду, відтак відсутні підстави вважати, що у відношенні нього порушено стандарти Міжнародного законодавства.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, прийнятою у відповідності до вимог норм матеріального та процесуального права, тому підстави для її зміни або скасування - відсутні.

Керуючись ст.195, ст.196, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу громадянина Грузії ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя суду від 23 серпня 2017 року у справі №331/5753/17 (2а/331/206/2017) - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: Т.С. Прокопчук