Справа № 826/5314/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

08 листопада 2017 року м. Київ№ 826/5314/17
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Печерського районного відділення державної виконавчої служби міста Київ

Головного територіального управління юстиції у місті Києві

про визнання протиправною та скасування постанови від 23.03.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі - Позивач), звернувся з адміністративним позовом до Печерського районного відділення державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (надалі - Відповідач), в якому просить суд: скасувати Постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Джулай Ю. Ю. від 23.03.2017 р. ВП № 52405582 про накладення штрафу на Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" у розмірі 5100,00 грн.

Судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини четвертої статті 122 КАС України.

Судом встановлено, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.01.2016 року видано виконавчий лист від 01.02.2016 року по справі №489/5789/15-ц про зобов'язання публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» надати дозвіл на приватизацію двокімнатної квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а 03 жовтня 2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження №52405582.

Постановою старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби міст Києва територіального управління юстиції у місті Києві Джулай Ю.Ю. від 23.03.2017 року накладено штрафу в розмірі 5100 грн. на боржника публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні №52405582 про зобов'язання публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» надати дозвіл на приватизацію двокімнатної квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У відповідності до правової позиції Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема, в абз. 2 п.21 постанови «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01.03.2013 року, де зазначено, що ураховуючи положення статті 1 ЦПК та статті 2 КАС, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Відповідно до змісту заявленого позову, позивач вважає, що виходячи із змісту частини 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» даний позов підсудний відповідному адміністративному суду, разом з тим, з такими висновками позивача суд не вправі погодитись, виходячи із наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Даний позов поданий в порядку ст. 181 КАС України.

Статтею 181 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Інший порядок судового оскарження, у тому числі коло учасників цього оскарження, визначено Розділом VII ЦПК України і статтею 212 ГПК України.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 05 квітня 2017 року у справі №К/800/1640/15, постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі №6-2187цс15, постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі №6-3077цс15.

Частиною 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Суд звертає увагу на те, що дана норма Закону визначає підсудність лише тих дій чи рішень державного виконавця чи органу виконавчої служби, підсудність яких не врегульовано частиною 1 статті 74 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За приписами ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ (ч. 2 ст. 384 ЦПК України).

Справи за скаргами на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими ст. 386 ЦПК України, за участю виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржується.

Суд звертає увагу на те, що якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року у справі №21-278а15, постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі №6-2187цс15, постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі №6-3077цс15.

Крім того, Суд звертає увагу на те, що з аналізу наведених норм, а також наданих Позивачем доказів, Постанову державного виконавця, що є предметом оскарження у даному позові, винесено у рамках виконавчого провадження № 52405582, відкритого з виконання виконавчого листа №489/5789/15-ц, виданого Ленінським районним судом міста Миколаєва в рамках розгляду цивільної справи.

Також, Суд звертає увагу, що Позивач є стороною виконавчого провадження, що в свою чергу свідчить про те, що дана справа не підлягає розгляду адміністративному суді.

Аналогічна позиція викладена в Ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року по справі №826/9078/17.

Отже, якщо провадження за позовною заявою, яку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства було помилково відкрито, суд закриває провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд звертає увагу, що Позивачу необхідно звернутися до місцевого суду загальної юрисдикції з цивільним позовом.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями ст.ст. 122, 157, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Закрити провадження в адміністративній справі № 826/5314/17.

2. Попередити Позивача, що повторне звернення з тією самою заявою не допускається.

3. Ухвалу направити сторонам.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя А.Б. Федорчук