Справа № 809/1329/17
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" листопада 2017 р. Справа № 809/1329/17
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Григорука О.Б.,
судді Лучко О.О.,
судді Матуляка Я.П.,
при секретарі Арабчук В.М.,
за участю: позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - Гринишина М.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Івано-Франківського обласного військового комісаріату про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання призначити, нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу згідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно, в порушення вимог статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року за № 975, відмовлено позивачу в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при виконання інтернаціонального обов`язку. При цьому, підставою для такої відмови слугували помилкові висновки відповідача про те, що ОСОБА_1 був звільнений з військової служби в органах Міністерства внутрішніх справ України, а тому обов`язок здійснити позивачу виплату вищевказаної одноразової грошової допомоги покладений на орган державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби, а саме Міністерство внутрішніх справ України.
Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Просили позов задовольнити.
Представник Міністерства оборони України в судовому засіданні, яке відбулось 24.10.2017, щодо задоволення позову заперечив. В обґрунтування своєї правової позиції зазначив, що згідно пункту 17 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, у відповідача відсутні підстави для призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . Таким чином, надаючи відмову позивачу в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при виконання інтернаціонального обов`язку, відповідач діяв в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений нормами діючого законодавства. Представник Міністерства оборони України просив суд відмовити в задоволенні позову.
Ухвалою від 24.10.2017 суд залучив Івано-Франківський обласний військовий комісаріат до участі в даній справі, як другого відповідача.
Представник Івано-Франківський обласний військовий комісаріат в судове засідання не з`явився, однак 06.11.2017 на електронну пошту Івано-Франківського окружного адміністративного суду направив заперечення від 03.11.2017 №1/7658, в якому просив суд здійснювати розгляд даної справи без участі представника Івано-Франківського обласного військового комісаріату. Зокрема, в наведеному запереченні від 03.11.2017 №1/7658 представник відповідача зазначив, що Івано-Франківський обласний військовий комісаріат, у відповідності до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, направив заяву позивача про призначення одноразової грошової допомоги разом з необхідними документами до Міністерства оборони України як розпорядника відповідних бюджетних коштів, яке в свою чергу, відмовило у виплаті ОСОБА_1 зазначеної грошової допомоги. Таким чином, Івано-Франківський обласний військовий комісаріат діяв в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений законодавством, а тому позовні вимоги відносно Івано-Франківського обласного військового комісаріату не підлягають задоволенню (а.с.59-62).
Розглянувши матеріали адміністративного позову, заслухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідачів, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив таке.
ОСОБА_1 з 20.09.1982 року по 09.11.1984 проходив військову службу в Збройних Силах СРСР, що підтверджується копією військового квитка НОМЕР_1 від 20.09.1982 (а.с.18-21). Позивач з 25.12.1982 по 17.10.1983 проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебуванні в партизанських загонах і з`єднаннях в Афганістані, що підтверджується довідкою Галицького районного військового комісаріату Івано-Франківської області від 01.10.2015 за №10 (а.с.16).
Згідно виписки із акту огляду МСЕК до довідки серії 10 ААА №097910 від 04.05.2011, ОСОБА_1 з 07.04.2011 встановлена третя група інвалідності за наявності захворювань, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку (а.с.10). При цьому, наявність в позивача захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, підтверджується також копією свідоцтва про хворобу №615 від 12.08.1983 (а.с.13), постановою Військово-лікарської комісії Департаменту охорони здоров`я Міністерства оборони України від 26.10.2007 №427 (а.с.14), архівною довідкою Військово-медичного музею Міністерства оборони Російської Федерації від 04.03.2007 №6/3/1.1183 (а.с.15).
З 01.08.2015 позивачу було встановлено третю групу інвалідності без переогляду, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при виконання інтернаціонального обов`язку, що підтверджується копією виписки із акту огляду МСЕК до довідки серії АВ №0455959 від 21.09.2015 (а.с.11).
15.10.2015 ОСОБА_1 звернувся до Військового комісара Івано-Франківського обласного військового комісаріату із заявою про виплату позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду третьої групи в зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку (а.с.25).
19.10.2015 Івано-Франківський обласний військовий комісаріат відповідно до пункту 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2013 №975, направив Директору Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , який визнаний інвалідом третьої групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку (а.с.26).
Департамент фінансів Міністерства оборони України листом від 17.11.2015 №248/3/6/3387 повернув до Івано-Франківського обласного військового комісаріату документи по призначенню ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» без розгляду як такі, що надіслані не за належністю, оскільки позивач звільнений з органів Міністерства внутрішніх справ України (а.с.27).
30.05.2016 позивачу встановлена інвалідність другої групи, що підтверджується копією виписки з акта огляду МСЕК до довідки серії АВ №0722719 (а.с.12). Причиною інвалідності вказано захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку в Афганістані.
01.11.2016 позивач звернувся до Міністерстра оборони України з заявою в якій зазначив, що не згоден з відповіддю начальника управління організаційно-соціального забезпечення та тарифікації ОСОБА_2 №248/3/6/3387 від 17.11.2015, тому відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету міністрів України №975 від 25.12.2013, просить призначити та виплатити одноразову грошову допомогу як інваліду війни другої групи (а.с.29-30). Разом з цим, 09.03.2017 позивач звернувся до Міністерства оборони України про ненадання відповіді на звернення від 01.11.2016 та вказав, що у випадку відмови у задоволенні заяви, просить терміново повернути всі матеріали для подання позовної заяви до суду (а.с.31-32).
Департамент фінансів Міністерства оборони України листом №3/6/3008/1203 від 04.04.2017 повідомив ОСОБА_1 , що оскільки позивач проходив службу та звільнений з органів Міністерства внутрішніх справ України, Міністерство оборони України розрахунок при звільненні не здійснювало, тому позивачу запропоновано звернутися до Міністерства внутрішніх справ України. Також в наведеному листі зазначено, що документи, направлені позивачем, повернуті в Івано-Франківський обласний військовий комісаріат (а.с.33). 12.06.2017 ОСОБА_1 звернувся до Департаменту фінансів Міністерства оборони України з заявою про те, що станом на 12.06.2017 вказані документи Івано-Франківським обласним військовим комісаріатом не отримані (а.с.34-35).
Вважаючи дії Міністерства оборони України щодо відмови позивачу в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги згідно Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету міністрів України від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», протиправними, ОСОБА_1 звернувся з даним адміністративним позовом до суду, в якому просить суд зобов`язати Міністерство оборони України призначити, нарахувати та виплатити вищевказану одноразову грошову допомогу та встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Міністерства оборони України подати у десятиденний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду.
Щодо тверджень відповідача про пропущення позивачем встановленого частиною 2 статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, то суд вказує на те, що обставини дотримання ОСОБА_1 наведених строків звернення з даним адміністративним позовом до суду були досліджені під час розгляду клопотання представника Міністерства оборони України про залишення даної позовної заяви без розгляду на підставі пункту 9 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України.
За результатами розгляду вищевказаного клопотання, суд ухвалою від 24.10.2017 відмовив в задоволенні клопотання представника Міністерства оборони України про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, оскільки зазначене клопотання не було обґрунтовано жодними доказами, які б підтверджували час отримання позивачем відповідей відповідача, а позивачем спростовано наведене клопотання відповідними доказами.
Зокрема, суд встановив, що ОСОБА_1 звертався до Івано-Франківського обласного військового комісаріату з заявою від 15.10.2015 про виплату одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням третьої групи інвалідності через захворювання, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, до якої було додано ряд документів (а.с.25). За результатами розгляду вказаної заяви 22.12.2015, вих. №10/9629, Івано-Франківським обласним військовим комісаріатом позивачу було направлено роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/3/6/3387 від 17.11.2015 щодо повернення документів, поданих позивачем без реалізації (а.с.28).
01.11.2016 позивач звертався до Міністерства оборони України з заявою, в якій просив призначити та виплатити одноразову грошову допомогу як інваліду війни другої групи (а.с.29-30). Разом з цим, 09.03.2017 позивач звернувся до Міністерства оборони України про ненадання відповіді на звернення від 01.11.2016 та вказав, що у випадку відмови у задоволенні заяви, просить терміново повернути всі матеріали для подання позовної заяви до суду (а.с.31-32).
Департамент фінансів Міністерства оборони України листом №3/6/3008/1203 від 04.04.2017 повідомив ОСОБА_1 , що оскільки позивач проходив службу та звільнений з органів Міністерства внутрішніх справ України і Міністерство оборони України розрахунок при звільненні не здійснювало, тому позивачу запропоновано звернутися до Міністерства внутрішніх справ України. При цьому також зазначено, що документи, направлені позивачем, повернуті в Івано-Франківський обласний військовий комісаріат (а.с.33). 12.06.2017 ОСОБА_1 звернувся до Департаменту фінансів Міністерства оборони України з заявою про те, що станом на 12.06.2017 вказані документи Івано-Франківським обласним військовим комісаріатом не отримані (а.с.34-35).
Таким чином, листом №10/9629 від 22.12.2015 Івано-Франківський обласний військовий комісаріат направив позивачу роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/3/6/3387 від 17.11.2015 щодо повернення документів про виплату одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням третьої групи інвалідності.
Натомість, ОСОБА_1 звернувся з даним адміністративним позовом до суду, в якому просить суд зобов`язати Міністерство оборони України призначити, нарахувати та виплатити вищевказану одноразову грошову допомогу в зв`язку з встановленням другої групи інвалідності через захворювання, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, про відмову в призначенні якої позивач дізнався з листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України №3/6/3008/1203 від 04.04.2017.
З огляду на вищевикладене, шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 обчислюється з дня, коли він дізналася про порушення свого права на одноразову грошову допомогу в зв`язку з встановленням другої групи інвалідності через захворювання, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, тобто з дня отримання позивачем листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України №3/6/3008/1203 від 04.04.2017. Таким чином, ОСОБА_1 звернувся з даним адміністративним позовом до суду в межах строку, передбаченого частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.
Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.
Частиною 5 статті 17 Конституції України визначено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі в Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовців та членів їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі, визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
При цьому, статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві, здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Частиною 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Згідно пункту "б" частини 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Частиною 6 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Відповідно до частини 9 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який визначає механізм призначення і виплати такої одноразової грошової допомоги.
Згідно пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Пунктом 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок поранення (контузії), отриманого військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним таких обов`язків, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто, в даному випадку, саме з моменту встановлення інвалідності, а не з моменту звільнення з військової служби.
При цьому, право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю (військовозобов`язаному), якому встановлено інвалідність внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії закріплене у статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та в Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Таким чином, оскільки позивач отримав інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним таких обов`язків при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, то він має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 в справі №21-446а14 та від 21.04.2015 в справі №21-135а15.
В даному випадку, інвалідність другої групи позивачу була встановлена 30.05.2016, а тому суд приходить до висновку, що Міністерство оборони України при вирішенні питання про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги повинно було керуватися пунктом 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Тобто, одноразова грошова допомога позивачу повинна була бути призначена та виплачена у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
Суд звертає увагу на те, що перелік документів, які подаються уповноваженому органу для виплати одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності, встановлено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови (пункт 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Як встановлено судом вище, ОСОБА_1 звернувся із письмовою заявою від 01.11.2016 до Міністерства оборони України, в якій просив виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, як інваліду війни другої групи (а.с.32), однак Департамент фінансів Міністерства оборони України листом №248/3/6/3008/1203 від 04.04.2017 повідомив позивача, що його документи на призначення одноразової допомоги повернуті в Івано-Франківський обласний військовий комісаріат, оскільки у відповідача відсутні підстави для призначення такої одноразової допомоги та рекомендовано ОСОБА_1 звернутися до Міністерства внутрішніх справ України (а.с.33).
При цьому, Міністерство оборони України в наведеному листі №248/3/6/3008/1203 від 04.04.2017, а також під час судового розгляду даної справи, не ставило під сумнів факт встановлення позивачу інвалідності через захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при виконання інтернаціонального обов`язку, не зазначало будь-якого посилання на те, що означені ушкодження здоров`я в ОСОБА_1 виникли внаслідок перебування у стані алкогольного чи іншого виду сп`яніння, вчинення ним протиправних дій або самокалічення.
Таким чином, заява позивача про виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, як інваліду війни другої групи від 01.11.2016 була направлена до Міністерства оборони України як до розпорядника бюджетних коштів. Окрім цього, згідно вимог частини 6 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», обов`язок щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги покладено саме на Міністерство оборони України, представник якого і заперечував право позивача на її отримання.
Щодо доводів представника Міністерства оборони України про те, що позивач проходив службу та звільнений з органів Міністерства внутрішніх справ України, а тому відповідно до пункту 17 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, ОСОБА_1 має звертатися за призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності саме до Міністерства внутрішніх справ України, а не в Міністерство оборони України, то суд зазначає наступне.
Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в Збройних Силах СРСР з 20.09.1982 року по 09.11.1984 (а.с.18-21). Захворювання, на які позивач захворів під час проходження з 25.12.1982 по 17.10.1983 військової служби в складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при виконання інтернаціонального обов`язку, слугували підставами для встановлення ОСОБА_1 07.04.2011 третьої групи інвалідності, а 30.05.2016 - другої групи інвалідності.
Пунктом 17 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), встановлено, що особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.
Відповідно до запису з військового квитка НОМЕР_1 від 20.09.1982, позивач був звільнений з військової служби в Збройних Силах СРСР 09.11.1984 (а.с.18-21).
Щодо роботи позивача в органах внутрішніх справ, то згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 почав працювати в органах внутрішніх справ з 1985 року. Суд звертає увагу на те, що служба в органах внутрішніх справ не є рівнозначною військовій службі в Збройних Силах, при цьому, як встановлено вище позивач проходив в Збройних Силах СРСР строкову військову службу.
Також, згідно матеріалів справи, на час звільнення з органів внутрішніх справ позивачу ще не було встановлено інвалідності через захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.
Як встановлено судом вище, право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок поранення (контузії), отриманого військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним таких обов`язків, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто, в даному випадку, саме з моменту встановлення інвалідності, а не з моменту звільнення з військової служби. Таким чином, доводи представника Міністерства оборони України про необхідність звернення позивача за призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги до Міністерства внутрішніх справ України суперечить вимогам Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, та встановленим в судовому засіданні обставинам даної справи.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на вищевикладене, представник Міністерства оборони України, як суб`єкта владних повноважень, не спростував доводи позивача, не довів правомірності дій відповідача щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 01.11.2016 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, що дає підстави суду дійти висновку про наявність правових підстав для визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 01.11.2016 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, та зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності ІІ групи, згідно заяви ОСОБА_1 від 01.11.2016.
При цьому, в задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Міністерства оборони України нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності ІІ групи, згідно заяви ОСОБА_1 від 01.11.2016, слід відмовити, оскільки нарахування такої одноразової грошової допомоги здійснюється на підставі прийнятого Міністерством оборони України рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги. Таким чином, наведена позовна вимога заявлена ОСОБА_1 передчасно. В той же час, виконання даної постанови Міністерством оборони України шляхом прийняття рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності ІІ групи, згідно заяви ОСОБА_1 від 01.11.2016, своїм наслідком буде мати нарахування такої одноразової грошової допомоги та виплату її позивачу.
Щодо позовної вимоги про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Міністерства оборони України подати у десятиденний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання даного рішення суду, то суд відмовляє в її задоволенні з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 267 Кодексу адміністративного суду України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах, передбачений статтею 267 Кодексу адміністративного суду України, здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.
Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до приписів статті 267 Кодексу адміністративного суду України зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком, яке реалізується виключено під час прийняття судового рішення, яким вирішується спір по суті заявленого позову.
В даному випадку, на час розгляду даної адміністративної справи в колегії суддів відсутні будь-які обґрунтовані сумніви щодо можливого неналежного виконання Міністерством оборони України цієї постанови, а тому суд відмовляє позивачу у встановленні судового контролю за виконанням даного рішення суду.
На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 01.11.2016 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.
Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності ІІ групи, згідно заяви ОСОБА_1 від 01.11.2016.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий суддя: Григорук О.Б.

Судді: Лучко О.О.

Матуляк Я.П.

Постанова складена в повному обсязі 13.11.2017.