Справа № 646/6567/17
Суддя: Теслікова І. І.
Дата ухвалення: 2017-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 646/6567/17
№ провадження 2-а/646/176/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.10.17 року м. Харків

Суддя Червонозаводського районного суду міста Харкова Теслікова І.І., розглянувши у порядку скороченого провадження в приміщенні суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Слобожанського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, яким просить суд: визнати неправомірними дії Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови йому у перерахунку пенсії державного службовця та зобов'язати Слобожанське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити перерахунок пенсії на підставі довідки Харківської обласної державної адміністрації №П-2993/01-44/42 від 21.07.2017 року та постанови Кабінету Міністрів України №15 від 18.01.2017 року, відповідно до ст.37-1 ЗУ «Про державну службу» (№3723-ХІІ), виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати, станом на 01.01.2017 року відповідно посади державного службовця Харківської ОДА, починаючи з 01.01.2017 року без обмеження її максимального розміру та здійснювати відповідні виплати.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 з 07.07.2009 року перебуває на обліку в Слобожанському об'єднаному управлінні пенсійного фонду України м.Харкова та отримує пенсію державного службовця, яка ула призначена в розмірі 90% заробітної плати, 27.07.2017 року він звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії із підвищенням заробітної плати державним службовцям з 01.01.2017 року згідно на підставі постанови Кабінету Міністрів України №15 від 18.01.2017 року додавши довідку про заробітну плату №П-2993/01-44/42 від 21.07.2017 року. В той же час, рішенням Слобожанського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 28.07.2017 року позивачеві було відмовлено у перерахунку пенсії, посилаючись на пункт 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-VІІІ.

В матеріалах справи містяться заперечення проти вищевказаного позову, в яких зазначено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу». Позивач звернувсь до Управління з заявою про перерахунок пенсії, надавши довідку про заробітну плату, яка видана Харківською обласною державною адміністрацією №П-2993/01-44/42 від 21.07.2017 року. Рішенням Управління від 28.07.2017 року відмовлено позивачеві в перерахунку пенсії, оскільки по вказаній довідках проводити перерахунок пенсії підстав немає, у зв'язку з тим, що п.5 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213 з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до закону України "Про державну службу». У зв'язку з викладеним з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. Крім того, Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, який набрав чинності з 01.05.2016 року, перерахунок пенсії не передбачений взагалі. Крім того, відповідно до Постанови КМУ від 31.05.2000 року № 865 не передбачено включення матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди та індексації грошових коштів доходів населення з урахуванням здійснення виплат при обчисленні розміру середньомісячної заробітної плати державним службовцям. Тому відповідач вважає, що вказане рішення є законним.

Дослідивши доводи позовної заяви та заперечень на позов, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

27.07.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувсь до відповідача із заявою про перерахунок пенсії із підвищенням заробітної плати державним службовцям з 01.01.2017 року згідно на підставі постанови Кабінету Міністрів України №15 від 18.01.2017 року додавши довідку про заробітну плату №П-2993/01-44/42 від 21.07.2017 року

Рішенням Слобожанського об'єднаного управління пенсійного фонду України м.Харкова від 28.07.2017 року позивачеві було відмовлено в перерахунку пенсії з посиланням на те, що з 01.06.2015 року пенсія не може бути перерахована у відповідності до п. 5 Прикінцевих положень ЗаконуУкраїни "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015. Також в зазначеному рішенні Управління послалося на те, що форми довідок про заробітну плату, які надавалися для проведення перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям, втратили чинність .

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії, призначеної позивачці за Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-ХІІ) у зв'язку із підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15 "Про питання оплати праці працівників державних органів" .

Згідно зі ст.37- 1 Закону № 3723 у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Текст статті 37-1 викладено в новій редакції згідно Закону "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" N 76-VIII від 28.12.2014, а саме: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України". Зазначена редакція набрала чинності з 01.01.2015.

З 01.01.2016 набрав законної сили Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

Згідно п.2 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII визнано таким, що втратив чинність Закон № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до ст. 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Законами України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не передбачено таких підстав для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Таким чином, з 01.05.2016 Законом № 889-VIII по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Отже, враховуючи приписи ст. 90 Закону № 889-VIII та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з 01.05.2016 відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Судовим розглядом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 27.07.2017 року.

Тобто, на час звернення позивача за перерахунком втратила чинність стаття 37-1 Закону №3723-XII, якою було врегульовано порядок та умови перерахунку пенсії державних службовців.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що станом на час звернення за перерахунком пенсії, право на перерахунок призначених пенсій державним службовцям у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати не передбачено на законодавчому рівні, а тому вважає, що відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачу з зазначених підстав, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд не приймає до уваги доводи позивача в частині звуження його права на соціальний захист з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини.

Суд вважає, що скасування окремим категоріям громадян права на перерахунок пенсії також не суперечить ч. 3 статті 22 Конституції України, якою визначено, що при прийнятті нових законів або при внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Розмір пенсії, яку отримував позивач, не зменшився, а залишився на тому ж рівні. Тому відсутні підстав стверджувати, що права позивача були звужені. Зміна правового регулювання виключала лише можливість збільшення пенсії у випадку підвищення розміру заробітної плати працюючих державних службовців.

Також суд вважає за необхідне вказати, що у певних випадках Держава вправі змінити правове регулювання аж до зменшення вже існуючого розміру пенсії.

Так, у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

У відповідності до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) у справі "Великода проти України" (заява №43331/12) Суд вказав, що зменшення пенсії особи може бути сумісним з вимогами статті 1 Першого протоколу Конвенції, оскільки його положення не встановлюють жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, запроваджувати чи ні будь-які форми системи соціального забезпечення, або обирати тип чи розмір пільг для забезпечення у рамках будь-якої такої системи. Проте, якщо Договірна держава має чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам (див. ухвалу щодо прийнятності у справі "Стек та інші проти Сполученого Королівства " (Stec and Others v. the United Kingdom) [ВП], заяви № 65731/01 та № 65900/01, п. 54, ECHR 2005-X), доки існує законодавче право.

Суд нагадав, що перша та найважливіша вимога цього положення полягає у тому, що будь-яке втручання з боку державних органів влади у мирне володіння майном має бути законним та має переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання має також бути обґрунтовано пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має зберігатися "справедливий баланс" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде накладений особистий та надмірний тягар (див. серед багатьох інших джерел рішення у справі "Колишній Король Греції та інші проти Греції" (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ECHR 2000 XII).

Суд також зазначив, що зменшення пенсії заявника очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявника (див. ухвалу щодо прийнятності від 8 жовтня 2013 року у справі "Да Консесау Матеуш та Сантуш Жануаріо проти Португалії" (Da Conceiзгo Mateus and Santos Januario v. Portugal), заяви № 62235/12 та № 57725/12).

Аналогічна правова позиція Європейського суду з прав людини викладена в рішеннях від 09.10.1979 у справі "Ейрі проти Ірландії" та від 12.10.2004 у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії", в якому Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

За таких обставин, оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, відсутні правові підстави для перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про державну службу", у зв'язку з чим дії відповідача вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, при цьому суд враховує, що норми законодавства, якими скасовано право на перерахунок призначених пенсій, на час розгляду справи є чинними, неконституційними не визнавались, суд не може підміняти собою законодавчий орган, встановлюючи додаткові підстави до перерахунку пенсії там, де їх не визначив законодавчий орган, не здійснення відповідачем перерахунку пенсії позивачу не призвело до зменшення розміру його пенсії, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та позбавленням його права на соціальний захист, у зв'язку з чим підстави для задоволення позову судом не встановлені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.167, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Слобожанського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя І.І.Теслікова