Справа № 461/6267/17
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/6267/17
ПОСТАНОВА
Іменем України

09.11.2017 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.

при секретарі Сидорак М.Ф.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Моісеєнка Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання дій заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби України неправомірними,-

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання дій заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби України неправомірними. Свої вимоги мотивує тим, що заступником начальника Львівської митниці ДФС була винесена постанова у справі про порушення митних правил № 1889/20918/16. Згідно з даною постановою, ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України; на позивача накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 грн.Позивач вважає дану постанову вважає незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Органом митниці встановлено, що вина ОСОБА_1 полягає у ввезенні на митну територію України 25.03.2015 року транспортного засобу «Nissan SERENA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та неповернення автомобіля за кордон України. Позивач зазначає, що транспортний засіб був завезений на територію України для потреб військової частини Добровольчого батальйону ОУН та для виконання бойових завдань в зоні проведення АТО. Просить суд визнати дії заступника начальника Львівської митниці ДФС України Репецького Р.М. в частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу 8500 грн неправомірними.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити.
Представник Львівської митниці ДФС проти задоволення позову заперечував. Зазначив, що митним органом постанова про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 є правомірною, оскільки позивачем порушено ч. 3 ст. 470 МК України. Просив суд у задоволенні позові відмовити.
Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень збоку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних, управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Судом встановлено, що постановою у справі про порушення митних правил № № 1889/20918/16 від 08.06.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено штраф у розмірі 8500 грн. Відповідно до постанови, 25.03.2017 року ОСОБА_1 тимчасово ввіз на територію України транспортний засіб «Nissan SERENA» реєстраційний номер НОМЕР_1 у митному режимі «транзит», проте станом на 16.05.2016 року даний автомобіль вивезений з митної території України не був.
Згідно з копією довідки командира військової частини польової пошти НОМЕР_2 ОСОБА_2 від 09.06.2017 року транспортний засіб «Nissan SERENA» реєстраційний номер НОМЕР_1 дійсно був переданий в березні 2015 року Добровольчому батальйону ОУН, який разом з військовослужбовцями 93 ОМБр перебував в зоні проведення антитерористичної операції с. Піски Ясинуватського району Донецької області. Даний автомобіль використовувся для виконання байових та службових завдань. В квітні 2015 року під час мінометного обстілу селища Піскизгорів будинок та гараж, в якому знаходився вищезгаданий автомобіль. (а.с.12). Дане також підтверджується копією довідки №87 від 27.05.2016 року, виданою командиром добровольчого батальйону ОУН Коханівським М.
Частиною 1 ст.381 МК передбачено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу.
Відповідно до ч.1 ст.92 МК митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України.
Згідно з ч.1 ст.93 МК товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.
Враховуючи, що позивач ввіз на митну територію України транспортний засіб особистого користування без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, згідно чинного законодавства (що ним не заперечується), вказаний транспортний засіб перебував на митній території України в митному режимі транзиту до моменту його вивезення з митної території України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.95 МК встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).
Згідно з ч.2 вказаної статті до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).
Відповідно до ч.3 ст.470 МК перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 192 МК встановлено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці.
Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд керується вимогами ч.2 ст.11 КАС України, згідно з якої суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Суд бере до уваги, що ОСОБА_1 діяв не у власних інтересах, а перевозив транспортний засіб в зону проведення АТО для допомоги українським військовослужбовцям, тобто виконував громадянські (волонтерські) обов`язки; вчинив вищевказане порушення митних правил в результаті сприяння обороні України та забезпеченню безпеки держави. Судом враховуються вкрай складні умови для фіксації фактів знищення автомобільної техніки під час військових дій. Тому, суд вважає необхідне згідно зі ст. 487 МК України, застосувати норми Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).
Статтею 33 КУпАП України встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, що інспектором при винесенні штрафу не було враховано.
Згідно ч. 2 ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, орган (посадова особа), уповноважена вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитися усним зауваженням.
Згідно п. 3 ч. 1 та ч. 2 ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) може винести постанову про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошення усного зауваження, передбаченого статтею 22 КУпАП України.
Суд вважає, що порушення ОСОБА_1 митних правил, за яке на позивача накладене адміністративне стягнення постановою від 08.06.2016 року, є малозначним, таким, що не призвело до істотного порушення державних чи громадських інтересів. За наведених обставин, постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення слід змінити, ОСОБА_1 оголосити усне зауваження, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Щодо вимоги про визнання неправомірними дій заступника начальника Львівської митниці ДФС суд зазначає, що винесення постанови за результатами розгляду протоколу в справі про порушення митних правил є функціональним обов`язком відповідача. Відтак такі вимоги позивача про визнання дій заступника начальника Львівської митниці ДФС неправомірними є безпідставними і до задоволення в цій частині не підлягають.

Керуючись ст.ст. 158-163,167 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання дій заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби України неправомірними задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень, накладеного на нього постановою заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби України від 08.06.2016 р. за ч. 3 ст. 470 МК України, обмежившись усним зауваженням.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Радченко В.Є.