Справа № 225/4734/17
Суддя: Довженко О. В.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/225/85/2017
Справа №225/4734/17
Дзержинський міський суд Донецької області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повна та вмотивована)

01 листопада 2017 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Довженко О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Панасенко Г.Ю.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить визнати дії Управління пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області щодо відмови у призначенні йому пенсії протиправними; рішення Управління пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області №463 від 03 липня 2017 року скасувати; зобов'язати Управління пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області зарахувати до пільгового страхового стажу ОСОБА_3 період роботи з 17 листопада 1994 року по 31 березня 2002 року у "Першому воєнізованому гірничорятувальному загоні" та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з дня його звернення із відповідною заявою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20 червня 2017 року звернувся до Управління пенсійного фонду України м.Дзержинську Донецької області із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до норм ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За правилами, встановленими нормами ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах, зокрема, робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

На час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, ОСОБА_3 мав визначений нормами ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» стаж роботи, однак, після розгляду поданих ним документів, позивачу в призначенні пенсії було відмовлено у зв'язку із незарахуванням до його пільгового страхового стажу періоду роботи у «Першому воєнізованому гірничорятувальному загоні» з 17 листопада 1994 року по 31 березня 2002 року.

Такі дії відповідача позивач вважає такими, що не ґрунтуються на законі. Наведене стало приводом для звернення позивача до суду за захистом порушеного права.

В судовому засіданні уповноважений представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

В свою чергу, уповноважений представник відповідача проти задоволення позову заперечував, наполягав на правомірності своїх дій, просив суд відмовити позивачу у задоволенні заявлених вимог у повному обсязі.

Зокрема, в письмових запереченнях відповідач зазначив, що період роботи позивача в «Першому воєнізованому гірничорятувальному загоні» з 17 листопада 1994 року по 31 березня 2002 рокуна посаді респіраторника не зараховано останньому до пільгового стажу, у звязку із відсутністю у відповідача можливості здійснити перевірку первинних документів та підтвердження достовірності представленої довідки про пільговий стаж роботи, яка датована листопадом 2014 року, а також, відсутністю даних персоніфікованого обліку на підтвердження сплати позивачем внесків на державне соціальне страхування за спірний період. Наведене стало приводом для ухвалення відповідачем рішення №463 від 03 липня 2017 року про відмову у призначенні пенсії.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд виходив з наступного:

відповідно до ст.104 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, необхідною умовою для звернення особи до суду з адміністративним позовом є обов'язкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи у сфері публічно-правових відносин.

Оскільки правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, то право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому.

Згідно зі ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. В свою чергу, за ст.17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних та юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст.48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, визначено трудову книжку також ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення». В свою чергу, порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, за п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №110 від 17.08.1993 року, до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження, відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до п.17 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (затвердженого постановою Кабунет міністрів України від 12 серпня 1993 року №637), за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв'язку із воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями, стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Отже, як встановлено судом, згідно листа №02-1/284 від 30.05.2017 року Центрального штабу Державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості на виконання постанови Кабінету міністрів України від 07.11.2014 року №595 «Деякі питання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської областей», наказу Міненерговугілля від 25.11.2014 року №841 «Про заходи стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій і Луганській областей» 03.12.2014 року, Перший воєнізований гірничорятувальний загінздійснив реєстрацію нового місцезнаходження за адресою: Донецька область, м.Дзержинськ, вул.Кірова, буд.25а. Даний факт підтверджений також наявним в матеріалах справи витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Однак, фактичне переміщення на підконтрольну українській владі територію загоном не здійснено (не перемістився особовий склад, не перевезено обладнання, документація: особові архівні картки Т-2, накази по загону, особові рахунки по заробітній платі, ЄТКД тощо).

Отже, записи в трудовій книжці про період роботи позивача у «Першому воєнізованому гірничорятувальному загоні» виконані роботодавцем у відповідності до положень Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників і не містять неточних або неправомірних записів чи будь-яких виправлень.

Окрім того, при зверненні за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах позивачем відповідачеві було надано довідку №2/85 від 28.11.2014 року на підтвердження наявного у нього трудового стажу для призначення пенсії, отриману позивачем одразу після звільнення. В зазначеній довідці наведено, зокрема, період та характер виконуваних позивачем робіт, назву професії, підстави для видач довідки (особова архівна картка Т-2, накази, особові рахунки, ЕТКС), а також, додаткові відомості (атестація робочого місця, відпустки без збереження заробітної плати тощо). При цьому, слід зазначити, що довідка отримана позивачем станом до початку антитерористичної операції, має форму встановленого в Україні зразку. Строків давності для такої довідки чинним законодавством не передбачено.

Більш того, необхідно зауважити на тому, що частину трудового стажу, що також підтверджений довідкою №2/85 від 28.11.2014 року Управлінням пенсійного фонду України в м.Дзержинську було враховано, а саме, період з 01.04.2003 року по 31.10.2014 року, з посиланням на те, що за даний період наявні дані персоніфікованого обліку.

В той же час, спірний період з 17 листопада 1994 року по 31 березня 2002 року, що підтверджений тією ж довідкою, до пільгового стажу позивача відповідачем зарахований не був з посиланням на відсутність за даний період даних персоніфікованого обліку позивача.

Судом встановлено, що на теперішній час позивач іншим способом, ніж за допомогою записів в трудовій книжці та довідкою №2/85 від 28.11.2014 року, підтвердити наявність у нього необхідного для призначення пенсії трудового стажу не може, у звязку з тим, що всі первинні документи Першого воєнізованого гірничорятувального загону залишились у місті Горлівка Донецької області, яке згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року №1275-р, віднесено до населених пунктів, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження через окупацію території незаконними збройними формуваннями, а отже, всі видані на зазначеній території документи юридичних наслідків на території України не створюють.

Отже, за відсутності об'єктивної можливості підтвердити позивачем спірний стаж за допомогою іншої довідки, наказів, показів свідків тощо через знаходження підприємства на тимчасово неконтрольованій українською владою території, суд приходить до висновку щодо порушення відповідачем визначених чинним законодавством України прав позивача на призначення пенсії.

Зазначена позиція національного суду знаходить своє відображення у рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «ОСОБА_4 Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії», «Федоренко проти України», Європейський суд констатував, що відповідно до прецедентного права органів, які діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності (пункт 21 Рішення ЄСПЛ у справі «Федоренко проти України»).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме, в контексті ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 Рішення ЄСПЛ від 2 березня 2005 року у справі «Von Maltran and Others v.Germany».

Європейський суд з прав людини робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто, встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) - на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо відмови ОСОБА_3 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через незарахування до пільгового стажу періоду роботи останнього з 17.11.1993 року по 31.03.2002 рік в "Першому воєнізованому гірничорятувальному загоні" на посаді респіраторника є протиправними.

У підсумку, слід зазначити, що початкову дату призначення пенсії ОСОБА_3 необхідно рахувати відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", згідно з яким пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з приписами ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що рішення ухвалене на користь позивача, на підставі вимог ст.ст.94, 97,98 КАС України, ч.7 ст.6 Закону України «Про судовий збір», суд приходить до висновку про наявність правових підстав для присудження позивачеві сплаченого ним на користь держави судового збору в розмірі 640,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області, адже іншого порядку розподілу судового збору між сторонами у даному випадку процесуальним законом не передбачено.

Керуючись ст.ст.6, 7, 17-19, 94, 99, 104-106, 159, 161, 162, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати дії Управління пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області щодо відмови ОСОБА_3 у призначенні пенсії - протиправними.

Рішення Управління пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області №463 від 03 липня 2017 року про відмову у призначенні пенсії - скасувати.

Зобов'язати Управління пенсійного Фонду України в м.Дзержинську Донецької області зарахувати до пільгового страхового стажу ОСОБА_3 період роботи з 17 листопада 1994 року по 31 березня 2002 року у "Першому воєнізованому гірничорятувальному загоні" та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з дня його звернення із відповідною заявою.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління пенсійного Фонду України в м.Дзержинську Донецької області на користь ОСОБА_3 понесені ним судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок) грн.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається через Дзержинський міський суд Донецької області до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя