Справа № 826/6280/17
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6280/17 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В. І. Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

09 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Парінова А. Б., Губської О. А.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

представника відповідача Кошарської А. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2017 року у справі за позовом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.04.2017 р. № та № , вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.04.2017 р. № Ф-11/26-50-13-06 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 12.04.2017 р. № .

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, особи, що з'явилась, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду - без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем проведено планову виїзну перевірку позивача, за результатами якої 27.03.2017 року складено акт № 40/1/26-50-13-06-09/НОМЕР_4 про результати позапланової виїзної перевірки дотримання вимог чинного законодавства з питання оподаткування платника податків, який провадить незалежну професійну діяльність (приватний нотаріус) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період із 01.01.2011 року по 31.12.2015 року, згідно з висновками якого позивачем порушено п. 178.3 ст. 178, п. 1.2, п. 1.4, п. 16.1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, п. 5 ст. 4, п. 2 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

На підставі акту перевірки, 12.04.2017 року відповідачем прийнято оскаржувані повідомлення-рішення: № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 161035, 14 грн. за основним платежем та у розмірі 40258, 79 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з військового збору у розмірі 1595, 15 грн. за основним платежем та у розмірі 398, 79 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Також відповідачем складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-11/26-50-13-06, згідно з якою позивачу нараховано недоїмку у розмірі 244441, 00 грн., та прийнято оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № , яким до позивача застосовано штрафні санкції у загальному розмірі 52726, 37 грн.

Підставою для винесення оскаржуваних рішень став висновок відповідача про неправомірність віднесення до складу валових витрат позивачем витрат, які не стосуються проведення нотаріальної діяльності, а саме:

- в 2013 році - у розмірі 527001, 83 грн.;

- в 2014 році - у розмірі 293741, 89 грн.;

- в 2015 році - у розмірі 106343, 63 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Згідно із п. 178.3 ст. 178 ПК України оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Відповідно до п. 178.2 ст. 178 ПК України доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в п. 167.1 ст. 167 цього Кодексу.

Ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у п.п. 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри (п. 167.1 ст. 167 ПК України).

Як свідчать матеріали справи, позивач здійснювала свою нотаріальну діяльність за адресою: АДРЕСА_1.

Вказане приміщення було орендоване позивачем на підставі договору оренди № 01/01-12 від 01.01.2012 р. (а. с. 58 - 60).

Так відповідачем було встановлено, що позивачем не підтверджено належним чином оформленими касовими чеками сплату орендної плати орендодавцю, що спростовується наявними в матеріалах справи копіями касових чеків за 2013 - 2015 р. р., що містять достатню кількість реквізитів первинної документації (а. с. 61 - 66).

Також відповідач у акті перевірки здійснив посилання на Узагальнюючу податкову консультацію щодо деяких питань оподаткування фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність (приватних нотаріусів, адвокатів), затверджену наказом Державної податкової служби України від 24.12.2012 року № 1185, на підставі якої відповідач дійшов висновку, що комунальні платежі можуть бути включені до витрат самозайнятої особи виключно у випадку, коли нежитлове приміщення належить нотаріусу на праві власності.

З даного приводу колегія суддів зауважує, що в розумінні вищепроцитованої ст. 178 ПК України витратами є будь - які витрати, які необхідні для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Податковий кодекс України право на віднесення до складу витрат комунальних платежів в залежність від повноти правомочності у вигляді володіння, користування та розпорядження нежитловим приміщенням не ставить, в той час як визначальною умовою для включення таких витрат при обрахунку ПДФО є понесення їх у зв'язку з діяльністю нотаріуса та достатнім підтвердженням їх понесення первинними документами.

Узагальнюючі податкові консультації носять рекомендаційний характер та не можуть суперечити чинному законодавству або довільно його тлумачити поза межами предмета регулювання.

Відтак, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними та не спростовують позицію суду першої інстанції.

До аналогічного висновку колегія суддів приходить в частині доводів відповідача про непідтвердження витрат на придбання оргтехніки, підвищення кваліфікації, послуги з ведення бухобліку, юридичні послуги.

В матеріалах справи наявні: договір про надання послуг з підвищення кваліфікації від 21.01.2013 р. (а. с. 67 - 68), квитанції до прибуткового касового ордеру №№ 11 - 21 (а. с. 69 - 71), договір про надання юридичних послуг № 14/01-2013 від 14.01.2013 р. (а. с. 72 - 73), акт прийняття - передачі послуг від 31.12.2013 р. (а. с. 74), розрахункові квитанції №№ 1- 10 (а. с. 75 - 76), договір про надання послуг з ведення бухгалтерського обліку № 01/01-3 від 01.01.2013 р. (а. с. 77 - 78), акт приймання - передачі від 30.12.2012 р. (а. с. 78, зворот), квитанція до прибуткового касового ордеру (а. с. 79), товарний чек № РК-0010801 від 18.11.2013 р. (а. с. 80), товарний чек № 999826 від 13.02.2013 р. (а. с. 81), гарантійний талон на продукцію (а. с. 81, зворот), товарні чеки від 11.11.2013 р., від 18.12.2013 р., від 20.11.2013 р., від 13.12.2013 р., від 22.12.2013 р., від 30.08.2013 р. (а. с. 82 - 83), договір про надання послуг від 01.12.2014 р. (а. с. 84 - 85), акт приймання - передачі наданих послуг від 31.12.2014 р. (а. с. 86), квитанції до прибуткових касових ордерів №№ 1 - 16 (а. с. 87 - 88), товарні чеки №№ 35, 41, 49 (а. с. 89).

Вказані документи мають необхідні реквізити та відповідають статусу первинних.

Крім того, взаємовідносини позивача з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджуються наявною в матеріалах справи копією довіреності від 22.06.2017 р., що уповноважує вказаних осіб представляти позивача у відносинах з державними органами (а. с. 98).

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та апеляційним судом відхиляються.

Згідно статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2017 року у справі за позовом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя О. А. Губська
Суддя А. Б. Парінов
(Повний текст ухвали виготовлено 09.11.2017 р.)