Справа № 815/4620/17
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2017-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4620/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2017 року м.Одеса Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

секретар судового засідання Станкова О.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Фірми «Світал» у формі приватного підприємства до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фірми «Світал» у формі приватного підприємства до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.08.2017 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 158048,00 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 39512,00 грн., №, відповідно до якого позивачу визначено суму завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 190,00 грн., №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток за податковими зобов'язаннями в сумі 234489,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 19557,00 грн., №, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб за податковими зобов'язаннями у сумі 12720,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 9255,00 грн., №, яким позивачу визначено суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у сумі 510,00 грн. та №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір за податковими зобов'язаннями у сумі 3240,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 2328,75 грн., прийнятих на підставі акту «Про результати документальної планової виїзної перевірки ПП фірма «Світал» податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року» від 25.07.2017 року №906/15-32-14-15/24772440.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що підставою для визначення Головним управлінням ДФС в Одеській області порушення позивачем податкового законодавства слугували хибні доводи перевіряючих в акті перевірки стосовно того, зокрема по ППР №, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб за податковими зобов'язаннями у сумі 12720,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 9255,00 грн., №, яким позивачу визначено суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у сумі 510,00 грн., що нарахована сума орендної плати за договорами оренди автомобіля №1 від 01.01.2002 року та №2 від 01.01.2003 року у 2016 році склала 108000,00 грн., проте, на думку податкового органу, позивач, в порушення ПКУ, як податковий агент, не сплатив до бюджету податок на доходи фізичних осіб у сумі 12720,00 грн. Такі доводи позивач вважає безпідставними, оскільки в останнього існує заборгованість по сплаті орендної плати за 2016 рік перед ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і станом на момент перевірки складає 70666,67 грн., таким чином, ПП «Фірма «Світал» не зобов'язано було утримувати та сплачувати податок на доходи фізичних осіб у сумі 12720,00 грн. за місяці оренди, за якими суми орендної плати не сплачені, оскільки не було з чого утримувати та сплачувати такий податок. Щодо ППР №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір за податковими зобов'язаннями у сумі 3240,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 2328,75 грн., позивачем також зазначається про необґрунтований висновок відповідача про нараховану суму орендної плати за вищезазначеними договорами за 2016 рік та сплати позивачем як податковим агентом з такої суми військового збору у розмірі 3240,00 грн. у зв'язку з тим, що у позивача не виникло обов'язку по сплаті військового збору у розмірі 1060,00 грн. за місяці оренди, за якими суми орендної плати не сплачені, що також свідчить про безпідставне застосування штрафних санкцій по даному податку. Щодо ППР №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 158048,00 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 39512,00 грн., №, відповідно до якого позивачу визначено суму завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 190,00 грн., позивач зазначає, що відповідачем протиправно зроблено висновок про заниження ПП «Фірма «Світал» податку на додану вартість в період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року в сумі 158048,00 грн. у зв'язку з не включенням податкових зобов'язань у звітність в день отримання оплати на банківський рахунок підприємства за рахунок бюджетних коштів за постачання товару у попередніх звітних періодах на суму 831386,18 грн., однак перевіряючи безпідставно не врахували, що зазначеними господарськими операціями позивач нарахував собі податкове зобов'язання в попередній період (у 2014 році), що визнається перевіряючими а.с.16 та за результатами 2014 року позивач сплатив усі необхідні податки за зазначені господарські операції, у зв'язку з чим такі ППР підлягають скасуванню. Також, щодо ППР №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток за податковими зобов'язаннями в сумі 234489,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 19557,00 грн., відповідачем обґрунтовується в акті перевірки порушення позивача тим, що ПП «Фірма «Світал» не мало право включати у витрати грошові суми повернутої фінансової допомоги на суму 611000,00 грн. у 2015 році та на суму 767000,00 грн. у 2016 році, проте, із зазначеним висновком позивач не погоджується, вважає його таким, що суперечить вимогам ст.135 ПКУ, відповідно до якої позивач має право включити повернуті суми фінансової допомоги до своїх витрат.

Позивач зазначає, що податкові повідомлення-рішення є протиправними і підлягають скасуванню, оскільки прийняті відповідачем на підставі висновків, які ґрунтуються не на первинних облікових звітних документах, а виключно на припущеннях.

З урахуванням наведеного, позивач вважає, що достовірність декларацій та визначених у них сум ставиться під сумнів відповідачем з безпідставних тверджень, які спростовуються наявними письмовими доказами, у зв'язку з чим суми грошових зобов'язань, визначені оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями є безпідставними.

Представником відповідача надано до суду заперечення (а.с. 50-57 т.2), в яких зазначено, що на підставі встановлених порушень, виявлених під час проведення перевірки позивача, контролюючим органом прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Викладені в акті перевірки підстави донарахування позивачу податкових зобов'язань підтверджують порушення ПП «Фірма «Світал» вимог податкового законодавства, у зв'язку з чим відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно із пунктом 10 частини 1 статті 3 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанцій без виклику осіб, які беруть участь у справі, та проведення судового засідання на основі наявних у суду матеріалів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з відсутністю потреби заслухати свідка чи експерта, справу вирішено розглянути в порядку ч.6 ст.128 КАС України.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

Так, у період з 27.06.2017 р. по 18.07.2017 р. на підставі пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20, п. 77.1 ст. 77 Податкового кодексу України, плану-графіку перевірок на ІІ квартал 2017 року, наказу від 07.06.2017 р. № 1981, виданого ГУ ДФС в Одеській області співробітниками відповідача проведена документальна планова виїзна перевірка Приватного підприємства «Фірма «Світал» податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року, за результатами якої складено акт перевірки «Про результати документальної планової виїзної перевірки ПП фірма «Світал» податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року» від 25.07.2017 року №906/15-32-14-15/24772440 (а.с. 125-164 т.1).

Зазначеним актом перевірки встановлено порушення ПП «Фірма «Світал», зокрема:

- п.185.1 ст.185, п.187.1, п.187.7 ст.187, п.188.1 ст.188 ПКУ, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість всього в сумі 158048,00 грн., у тому числі: квітень 2015 року - заниження 77503,00 грн., червень 2015 року - заниження 44554,00 грн., жовтень 2015 року - заниження 102216,00 грн., листопад 2015 року - завищення 5424,00 грн., грудень 2015 року - завищення 8973,00 грн., січень 2016 року - завищення 25869,00 грн., лютий 2016 року - завищення 26439,00 грн., березень 2016 року - заниження 18838,00 грн., квітень 2016 року - завищення 26165,00 грн., травень 2016 року - заниження 13793,00 грн., серпень 2016 року - заниження 21849,00 грн., вересень 2016 року - завищення 28735,00 грн. та завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) за грудень 2016 року на 190,00 грн.;

- п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.18 підрозділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ, п.2 ст.3, ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.3 р.ІІІ Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженим наказом МФУ від 07.02.2013 року №73, п.п.10, 11, 29 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом МФУ від 31.12.1999 року №318, п.9 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженого наказом МФУ від 20.10.1999 року №246, п.п.3.2, 3.3, 3.5, 3.10, 3.20 р.ІІІ «Зміст статей звіту про фінансові результати» Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності, затверджених наказом МФУ від 28.03.2013 року №433, п.7.8 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом МФУ від 29.11.1999 року №290, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток всього у сумі 234489,00 грн., в тому числі: 2015 рік - 156260,00 грн., 2016 рік - 78229,00 грн.;

- пп.14.1.54, 14.1.180 п.14.1 ст.14, п.127.1 ст.127, пп.162.1.3 п.162.1 ст.162, п.163.1 ст.163, пп.168.1.1, 168.1.5 п.168.1 ст.168, п.171.2 ст.171, п.176.2 ст.176 ПКУ, не сплачено податковим агентом (не перераховано) податок на доходи фізичних осіб до бюджету за період, що перевірявся, у сумі 12720,00 грн.;

- п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення», пп.162.1.1, пп.162.1.3 п.162.1 ст.162, пп.163.1.1, пп.163.1.2 п.163.1 ст.163, пп.164.1.1 п.164.1, пп.164.2.2 п.164.2 ст.164 ПКУ не сплачено військовий збір за 2015-2016 роки на загальну суму 3240,00 грн.

На підставі встановлених порушень та вказаного акту перевірки ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 09.08.2017 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 158048,00 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 39512,00 грн., №, відповідно до якого позивачу визначено суму завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 190,00 грн., №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток за податковими зобов'язаннями в сумі 234489,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 19557,00 грн., №, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб за податковими зобов'язаннями у сумі 12720,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 9255,00 грн., №, яким позивачу визначено суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у сумі 510,00 грн. та №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір за податковими зобов'язаннями у сумі 3240,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 2328,75 грн. (а.с. 21, 23, 24, 26, 27, 29 т.1).

Суд, перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі таких висновків податкових повідомлень-рішень на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, вважає податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що не відповідають суті виявлених порушень з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 62 Податкового кодексу України ( далі - ПК України в редакції, що діяла до 01.01.2017 року) передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 20.1.4. пункту 20.1. статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1. статті 134 ПК України, об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Щодо ППР від 09.08.2017 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 158048,00 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 39512,00 грн., №, відповідно до якого позивачу визначено суму завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 190,00 грн. судом встановлено наступне.

Згідно акту перевірки відповідачем встановлено порушення ПП «Фірма «Світал» п.185.1 ст.185, п.187.1, п.187.7 ст.187, п.188.1 ст.188 ПКУ, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість всього в сумі 158048,00 грн., у тому числі: квітень 2015 року - заниження 77503,00 грн., червень 2015 року - заниження 44554,00 грн., жовтень 2015 року - заниження 102216,00 грн., листопад 2015 року - завищення 5424,00 грн., грудень 2015 року - завищення 8973,00 грн., січень 2016 року - завищення 25869,00 грн., лютий 2016 року - завищення 26439,00 грн., березень 2016 року - заниження 18838,00 грн., квітень 2016 року - завищення 26165,00 грн., травень 2016 року - заниження 13793,00 грн., серпень 2016 року - заниження 21849,00 грн., вересень 2016 року - завищення 28735,00 грн. та завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) за грудень 2016 року на 190,00 грн.

Як вбачається із обґрунтувань виявлених порушень, відповідач пов'язує їх з невключенням позивачем податкових зобов'язань у звітність в день отримання оплати на банківський рахунок підприємства за рахунок бюджетних коштів за постачання товару у попередніх звітних періодах на суму 831386,18 грн.

Поряд з цим, в тому ж акті перевірки відповідачем довідково вказується, що за наслідками попередньої документальної перевірки порушень з питань визначення податкових зобов'язань з ПДВ по взаємовідносинами з підприємствами, які здійснюють оплату за рахунок бюджетних коштів, не встановлено (а.с.140 т.1).

Однак, як встановлено судом, перевіряючими не враховано, що за зазначеними господарськими операціями позивач нарахував собі податкове зобов'язання в попередній період (у 2014 році) по правилу "першої події" та за результатами 2014 року позивач сплатив усі необхідні податки за зазначені господарські операції, що підтверджується наявними у матеріалах справи реєстрами виданих та отриманих податкових накладних (а.с.237-246 т.1, 1-49 т.2), що в свою чергу спростовуються довідковою вказівкою щодо відсутності порушень з питань визначення податкових зобов'язань з ПДВ по взаємовідносинами з підприємствами, які здійснюють оплату за рахунок бюджетних коштів (а.с.140 т.1).

В результаті, при визначенні доходів перевіряючі помилково повторно включили вищезазначені суми до складу доходів з метою оподаткування, що є порушенням вимог п.135.3 ст.135 ПК України.

Отже, з урахуванням наведеного, податкові повідомлення-рішення від 09.08.2017 року № та № є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо ППР від 09.08.2017 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток за податковими зобов'язаннями в сумі 234489,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 19557,00 грн. суд виходить з наступного.

Відповідач встановив порушення позивачем п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.18 підрозділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ, п.2 ст.3, ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.3 р.ІІІ Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженим наказом МФУ від 07.02.2013 року №73, п.п.10, 11, 29 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом МФУ від 31.12.1999 року №318, п.9 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженого наказом МФУ від 20.10.1999 року №246, п.п.3.2, 3.3, 3.5, 3.10, 3.20 р.ІІІ «Зміст статей звіту про фінансові результати» Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності, затверджених наказом МФУ від 28.03.2013 року №433, п.7.8 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом МФУ від 29.11.1999 року №290, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток всього у сумі 234489,00 грн., в тому числі: 2015 рік - 156260,00 грн., 2016 рік - 78229,00 грн..

Дані порушення пов'язуються податковим органом з тим, що підприємством у 2015 році по рядку 2180 «Інші операційні витрати» у розмірі 395,5 тис. грн.. та у 2016 році по рядку 2270 «Інші витрати» у розмірі 497,1 тис. грн. частково віднесено суму фактично повернутої поворотної фінансової допомоги отриманої від засновника підприємства - фізичної особи, яка у попередніх податкових періодах не відносилась до складу доходів.

Згідно з п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Кодексу об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу ІІІ «Податок на прибуток підприємств» Кодексу.

Поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування відсотків або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення (п.п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Кодексу).

Відповідно до п. 18 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу за операціями, за якими витрати для цілей оподаткування податком на прибуток до 1 січня 2015 року визначалися за датою перерахування коштів на банківський рахунок або в касу контрагента платника податку, і станом на 1 січня у платника податку була наявна кредиторська заборгованість за такими операціями, при розрахунку об'єкта оподаткування сума коштів, що була перерахована на банківський рахунок або в касу контрагента платника податку після 1 січня 2015 року, зменшує фінансовий результат до оподаткування.

Отже, платник податку на прибуток має право зменшити фінансовий результат до оподаткування на суму поверненої після 01.01.2015 поворотної фінансової допомоги, яку платник податку отримав до 01.01.2015 від осіб, які не є платниками податку на прибуток, та включив до складу доходів при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток до цієї дати.

Правовою основою для отримання позики або поворотної фінансової допомоги є договір позики. Відносини за договором позики регулюються статтями 1046 - 1053 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ).

Зокрема, ст. 1046 ЦКУ встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1049 ЦКУ позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 533 ЦКУ грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Поряд з цим, згідно з листами ДФС України «Консультації для юридичних осіб» від 18.04.2016 року та від 06.10.2016 року (а.с.95-98 т.2) платникам податків роз'яснено наступне.

Відображення такої різниці здійснюється у рядку 4.2.10 додатка РI «Різниці» до рядка 03 РІ Податкової декларації з податку на прибуток, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.10.2015 № 897, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1415/27860.

Оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом IV ПКУ, відповідно до п.п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПКУ якого платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує, зокрема, доходи з джерела їх походження в Україні.

Об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 ПКУ).

Перелік доходів, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначено підпунктами 164.2.1 - 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПКУ. Крім того, до цього переліку відповідно до п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПКУ включаються інші доходи, крім зазначених у ст. 165 ПКУ.

Так, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається, зокрема, основна сума поворотної фінансової допомоги, наданої платником податку іншим особам, яка повертається йому, або основна сума поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку (п.п. 165.1.31 п. 165.1 ст. 165 ПКУ).

Враховуючи викладене, якщо сума поворотної фінансової допомоги, яка відповідно до умов договору визначена у національній валюті, повертається фізичній особі (засновнику) у такій самій сумі, то сума допомоги не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Відповідно до положень п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПКУ об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III «Податок на прибуток підприємств» Кодексу.

Згідно з п.18 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу за операціями, по яких витрати для цілей оподаткування податком на прибуток до 1 січня 2015 року визначалися за датою перерахування коштів на банківський рахунок або в касу контрагента платника податку, і станом на 1 січня у платника податку була наявна кредиторська заборгованість за такими операціями, при розрахунку об'єкта оподаткування сума коштів, що була перерахована на банківський рахунок або в касу контрагента платника податку після 1 січня 2015 року, зменшує фінансовий результат до оподаткування.

Отже, починаючи з 01.01.2015, проводиться зменшення фінансового результату до оподаткування на суму поверненої поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку до 01.01.2015 від осіб, які не є платниками податку на прибуток, та включеної до складу доходів при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток до цієї дати.

З урахуванням наведеного, судом встановлено, що відповідачем безпідставно визначено заниження позивачем податку на прибуток в загальній сумі 234489,00 грн., у зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення від 09.08.2017 року № є протиправним та підлягає скасуванню у повному обсязі.

Щодо ППР від 09.08.2017 року №, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб за податковими зобов'язаннями у сумі 12720,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 9255,00 грн., та №, яким позивачу визначено суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у сумі 510,00 грн.

Судом встановлено, що між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір оренди автомобіля №1 від 01.01.2002 року (а.с.85-87 т.2) та між позивачем і ОСОБА_2 укладено договір оренди автомобіля №2 від 01.01.2003 року (а.с.88-90 т.2).

Так, згідно з арк.22 акту перевірки, співробітниками контролюючого органу встановлено невірне відображення позивачем ознаки доходу за орендовані транспортні засоби, сума несплаченого податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку інших ніж заробітна плата з нарахованого оподатковуваного доходу на користь платників податку за 2016 рік станом на 31.12.2016 року складає 12720,00 грн. (а.с.147 т.1), у зв'язку з чим відповідачем робиться висновок про порушення позивачем пп.14.1.54, 14.1.180 п.14.1 ст.14, п.127.1 ст.127, пп.162.1.3 п.162.1 ст.162, п.163.1 ст.163, пп.168.1.1, 168.1.5 п.168.1 ст.168, п.171.2 ст.171, п.176.2 ст.176 ПКУ.

Суд не погоджується з наведеними обґрунтуваннями та визначенням порушень податкового законодавства позивачем з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.168.1.1 - 168.1.5 Податкового кодексу України, оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до п.171.2. ст.171 ПКУ, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

Згідно оборотно-сальдової відомості підприємства по рахунку 6851 за 2015 рік кредиторська заборгованість позивача перед вказаними фізичними особами склала 91500,00 грн. за 2016 рік - 107964,72 грн. (а.с.91-92 т.2).

Отже, судом встановлено, що оскільки у позивача рахується кредиторська заборгованість по вказаним договорам і фактично за даними зобов'язаннями не здійснювались розрахунки, позивач не мав обов'язку щодо нарахування, утримання та сплати (перерахування) до бюджету податку з інших доходів як податковий агент, а податковий орган не мав права визначати суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб за податковими зобов'язаннями у сумі 12720,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 9255,00 грн., а також суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у сумі 510,00 грн. за подання неповних відомостей у звітності щодо такого податку Приватномим підприємством «Фірма «Світал».

Відповідно і податкове повідомлення-рішення № від 09.08.2017 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір за податковими зобов'язаннями у сумі 3240,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 2328,75 грн., є протиправним і підлягає скасуванню, оскільки вказаний платіж військового збору нараховано відповідачем ПП «Фірма «Світал» як податковому агенту під час утримання при виплаті орендної плати за вищенаведеними договорами оренди військового збору і застосування до позивача фінансових санкцій.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі п. 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення були прийняті відповідачем без дотриманням усіх зазначених принципів, а тому вони є незаконними і підлягають скасуванню.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі встановленого, керуючись приписами ст.ст. 11, 162 КАС України, суд вважає, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Фірми «Світал» у формі приватного підприємства до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 09.08.2017 року №, №, №, №, № та №.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Фірми «Світал» у формі приватного підприємства () судовий збір у розмірі 7197 /сім тисяч сто дев'яносто сім/ грн. 22 коп.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя П.П. Марин