Справа № 299/1892/17
Суддя: Рішко Г. І.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Виноградівський районний суд Закарпатської області
_______________________________________________________________ Справа № 299/1892/17
Номер рядка звіту 83
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2017 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючий-суддя Рішко Г.І., секретар судового засідання Стрижак О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_2, до Виноградівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_2, звернувся в суд із адміністративним позовом до Виноградівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком. Звернувшись до УПФ у Виноградівському районі щодо зарахування періоду його роботи в кооперативі Електрон до сукупного пенсійного стажу для визначення належного пенсійного забезпечення, йому було відмовлено. Період роботи у кооперативі Електрон з 01.10.1988 року по 01.08.1992 року не зараховано до загального стажу, оскільки занесені в трудову книжку записи у графі 17 містять виправлення в році звільнення. Такі висновки та дії відповідача позивач ОСОБА_1 вважає протиправними. Адвокатом ОСОБА_2 було відібрано пояснення від ОСОБА_3, який в період з 1988 по 1992 роки був головою кооперативу Електрон, який підтвердив прийняття ОСОБА_1 01.10.1988 року на роботу та звільнення 25.07.1992 року. Документи кооперативу Електрон в архівний відділ Виноградівської РДА не передавалися. Позивач просить суд визнати дії відповідача щодо відмови зарахувати в загальний страховий стаж період роботи ОСОБА_1 у кооперативі Електрон з 01.10.1988 року по 01.08.1992 рік незаконними та зобовязати відповідача включити до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 у кооперативі Електрон з 01.10.1988 р. по 01.08.1992 р і призначити належну за законом пенсію.

В свою чергу відповідачем подано до суду письмове заперечення на адміністративний позов. Заперечення мотивує тим, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Запис №17, внесений до трудової книжки ОСОБА_1 кооперативом Електрон про період роботи з 01.10.1988 року по 01.08.1992 року, містить виправлення у даті звільнення, у звязку з чим зазначений період при призначення пенсії не було зараховано до загального стажу роботи. Просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не з'явилися. Представником позивача ОСОБА_2 подано до суду письмову заяву про розгляд справи без особистої участі позивача та його представника. Вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Однак подав до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі представника управління за наявними матеріалами у справі. Повідомляє, що не визнає адміністративний позов ОСОБА_1 з мотивів, які викладені в запереченні на позов від 30.10.2017 року.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно з вимогами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ч.2 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за період до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку у Виноградівському обєднаному управлінні ПФУ Закарпатської області від 01.08.2016 року та отримує пенсію за віком згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується повідомленням відповідача.

ОСОБА_1 звернувся із письмовою заявою до УПФ у Виноградівському районі щодо зарахування періоду його роботи в кооперативі «Електрон» до сукупного пенсійного (страхового) стажу для визначення належного пенсійного забезпечення.

15.05.2017 року Виноградівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області повідомило, що ОСОБА_1 призначено пенсію за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.08.2016 року. При призначенні пенсії період роботи у кооперативі «Електрон» з 01.10.1988 року по 01.08.1992 рік не зараховано до загального стажу роботи. Відповідно до абзацу 3 п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №259/34/5 від 08.06.2001 року записи в трудовій книжці виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряється печаткою запис про звільнення. Записи внесені до трудової книжки кооперативом «Електрон» про період роботи з 01.10.1988 року по 01.08.1992 рік у графі 17 міститься виправлення у році звільнення, тому відповідний період не враховано до загального стажу роботи при призначенні пенсії.

Позивач ОСОБА_1 такі висновки відповідача вважає протиправними та такими, що порушують його права та законні інтереси, у звязку з чим звернувся в суд.

Ст.62 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Постанови КМУ № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 вказаної постанови визначає, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Адвокатом ОСОБА_2, у відповідності до вимог п.7 ч.1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», були відібрані пояснення від громадянина ОСОБА_3. По суті заданих запитань він пояснив, що дійсно в період роботи 1988-1992 років був головою кооперативу «Електрон». Відповідно до протоколу загальних зборів №5 від 01.10.1988 року Кооперативу «Електрон» гр. ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на посаду телерадіомеханіка. А відповідно до протоколу загальних зборів №6 від 25.07.1992 року Кооперативу «Електрон» гр. ОСОБА_1 був звільнений з роботи за власним бажанням. Записи в трудовій книжці БТ-І №0851935 ОСОБА_1 щодо роботи в кооперативі «Електрон» зроблені особисто ОСОБА_3 , а саме №16 - 01.10.1988 року прийнятий на роботу, №17 - 01.08.1992 року - звільнений з роботи. Всі документи, в тому числі кадрові та трудові накази та протоколи були в розпорядженні гр. ОСОБА_4, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 (який працював тоді на посаді інженера). Після ліквідації кооперативу «Електрон», ОСОБА_4 не передав жодні документи до архівного відділу.

Відповідно до листа-відповіді архівного відділу Виноградівської районної державної адміністрації №01-14/116 від 16.05.17 року документи Кооперативу «Електрон» в архівний відділ Виноградівської райдержадміністрації не передавалися.

Одночасно Виноградівським об'єднаним управлінням пенсійного фонду України надіслано запит №5810/02 від 16.11.2016 року до державного архіву Львівської області щодо надання інформації чи надходили на зберігання документи кооперативу «Електрон». Однак, 06.12.2016 року з Державного архіву Львівської області надійшов лист №1576/01-36 від 25.11.2016 року, що довідку про підтвердження стажу роботи на ОСОБА_1 державний архів Львівської області надати немає можливості, оскільки документи по кооперативу «Електрон» на зберігання в архів не надходили.

В записі про роботу позивача за період з 01.10.1988 року по 01.08.1992 року вказано про прийняття на посаду телерадіомеханіка в Кооператив «Електрон».

Відмовляючи у зарахуванні вказаного стажу роботи відповідач посилається на те, що в даті звільнення з роботи міститься виправлення (в даті 01.08.1992 цифра у графі 17 міститься виправлення у році звільнення).

Пунктом 8.1 Інструкції передбачено, що контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок проводиться в порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 06.09.1973 року №656 «Про трудові книжки працівників і службовців».

Згідно пункту 18 вказаної Постанови, відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберіганні і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

З огляду на наведену норму, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.

Крім того, частиною 1 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, перевірка достовірності виданих документів покладається Законом на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

Відповідачем не наведено жодного обґрунтованого доводу щодо неможливості зарахування вказаного періоду роботи до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії.

Особливості написання окремих цифр не свідчать про порушення правил заповнення трудової книжки і у будь-якому разі не перешкоджають встановленню періоду страхового стажу. Рік звільнення ОСОБА_1 з роботи повністю відповідає року запису у трудовій книжці.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ №637 від 12 серпня 1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Однак, відповідач не брав до уваги свідків, які могли б підтвердити трудовий стаж позивача.

У зв'язку з цим, відповідачем допущено бездіяльність щодо не призначення позивачеві пенсії у встановленому законом порядку із порушенням принципу обгрунтованості, який вимагає урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч.3 ст.2 КАС України, суд прийшов до висновку, що відмова відповідача в зарахуванні позивачу до трудового стажу період роботи з 01.10.1988 року по 01.08.1992 року на посаді телерадіомеханіка в кооперативі Електрон є незаконною та необґрунтованою.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням вимог законодавства України про пенсійне забезпечення, а також встановлених обставин, суд прийшов переконання, що не зараховуючи ОСОБА_1 період роботи: з 01.10.1988 р. до 01.08.1992 р. у кооперативі Електрон до страхового стажу, відповідач діяв всупереч законодавству в сфері пенсійного забезпечення, необґрунтовано. А отже дії Виноградівського об'єднаного управління ПФУ Закарпатської області, що оскаржуються, є незаконним, та такими, що порушують конституційне право позивача на пенсійне забезпечення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 11, 17-19, 69-71, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_2, задовольнити повністю.

Визнати дії Виноградівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови зарахувати в загальний страховий стаж період роботи ОСОБА_1 у кооперативі "Електрон" з 01.10.1988 року по 01.08.1992 року незаконними.

Зобов'язати Виноградівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області включити до страхового стажу період роботи ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОК НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, у кооперативі "Електрон" з 01.10.1988 року по 01.08.1992 року і призначити належну за Законом України "Про пенсійне забезпечення" пенсію.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Головуючий ОСОБА_5