Справа № 804/3941/17
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2017 р.Справа №804/3941/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Колосниківська» до Дніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, -
21 червня 2017 року Приватне акціонерне товариство «Центральна збагачувальна фабрика «Колосниківська» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області із позовними вимогами про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 4 жовтня 2016 року №6152-04.
В обґрунтовування позовних вимог зазначене наступне:
- статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція;
- відповідно до частини 2-3 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону;
- згідно з абзацом 1 статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України;
- станом на сьогодні Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався, тобто, період проведення АТО триває;
- 2 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Зазначене розпорядження опубліковано 8 грудня 2015 року на єдиному веб-порталі органів виконавчої влади України «Урядовий портал»;
- пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження затверджено перелік населених пунктів на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року №1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053»;
- згідно з додатками до розпоряджень Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р та №1053-р від 30.10.2014 року, до зазначених населених пунктів зокрема належить м. Макіївка;
- позивач отримав сертифікати ОСОБА_1 України, що підтверджують настання обставин непереборної сили, сертифікат від 05.09.2014 року №2872/05-4, сертифікат від 05.09.2014 року №2876/05-4, сертифікат від 25.04.2016 року №6263;
- відповідно до розділу 2 «Обставини, що є підставою для відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу заявника» Переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1235, обставини непереборної сили, дія яких може бути викликана винятковими погодними умовами і стихійним лихом (ураган, буря, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, землетрус, пожежа, просідання і зсув ґрунту, замерзання моря, закриття морських проток, які трапляються на звичайному морському шляху між портами відвантаження і вивантаження, інше стихійне лихо тощо) або непередбаченими ситуаціями, що відбуваються незалежно від волі і бажання заявника (війна, блокада, страйк, аварія);
- вважаємо, що розрахований відповідачем борг за період проведення антитерористичної операції зі сплати податку на додану вартість у сумі 777298,70 грн., та пеня у розмірі 8816,39 грн. є неправомірним.
Відповідач проти позову заперечив повністю, зазначив, що платник податків має борг, який виник у зв'язку із самостійним визначенням у податкових деклараціях грошових зобов'язань та у зв'язку із їх несвоєчасною оплатою, підстави для невинесення податкової вимоги відсутні, ненарахування пені та штрафів встановлювалось законодавством щодо заборгованості за кредитними договорами та договорами позики, що не має відношення до податковим зобов'язань, на підставі висновків ТПП платник податків відстрочення сплати грошових зобов'язань у встановленому порядку не отримував.
Розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
ОСОБА_1 палата України видала Сертифікати (висновки) про настання обставин непереборної сили від 05.09.2014 року (а.с.14-17):
- №2872/05-4, згідно якого відповідно до пунктів 102.6-102.7 Податкового кодексу України, на підставі поданих документів, ТПП України засвідчує настання обставин непереборної сили з 14 квітня 2014 року ПАТ «ЦЗФ «Колосниківська» при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні норм законодавчих актів України, які стосуються продовження граничних строків для подання податкової декларації. На момент видачі сертифікату (висновку) ТПП України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо;
- №2876/05-4, згідно якого відповідно до пунктів 100.4 і 100.5 статті 100 Податкового кодексу України, на підставі поданих документів, ТПП України засвідчує настання обставин непереборної сили з 14 квітня 2014 року ПАТ «ЦЗФ «Колосниківська» при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні норм законодавчих актів України, які стосуються справлення та сплати податків та обовязкових платежів. На момент видачі сертифікату (висновку) ТПП України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.
Державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 08.07.2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_2
Платник податків перебував на обліку в Гірницькому відділенні Макіївської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області (окупована територія) та взятий на облік до Синельниківського відділення Дніпровської ОДПІ 08.07.2016 року.
12 листопада 2016 року представником Приватного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Колосниківська» отримано від Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області (Синельниківського відділення) оскаржувану податкову вимогу від 04.10.2016 року №6152-04, відповідно до якої станом на 03.10.2016 року сума податкового боргу платника податку за узгодженими грошовими зобовязаннями становить 788638,82 грн., в тому числі (а.с.3):
- по податку на додану вартість 786115,09 грн., з них за основним платежем 777298,70 грн., пеня 8816,39 грн.;
- по рентній платі за основним платежем 2523,73 грн.
Позивач не погоджується із винесенням податкової вимоги стосовно податку на додану вартість.
Згідно інтегрованих карток платника податку на додану вартість, податкові зобовязання в сумі 777298,70 грн. складаються із наступних сум:
Податковий борг з рентної плати за спеціальне використання води в розмірі 2523,73 грн. складається із несплачених сум самостійно нарахованих грошових зобовязань:
Відповідно до пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.
За правилами пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Сума податкового зобовязання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації з ПДВ, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 статті 203 Кодексу для подання податкової декларації (пункт 203.2 статті 203 Кодексу).
Вирішуючи спір по суті, суд виходить із наступного.
Указом Президента України від 14.04.2014 року №405/2014 введено в дію рішення РНБО України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (АТО) на території Донецької і Луганської областей.
Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року №1669-VII (далі - Закон №1669).
Закон №1669 у кожній статті послідовно визначає вид наданої підтримки, задля чого необхідно отримати підтвердження ТТП, а саме шляхом:
- введення мораторію на виконання договірних зобов'язань та на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними та іншими договірними зобов'язаннями (стаття 2);
- введення мораторію на проведення планових та позапланових перевірок суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, крім позапланових перевірок суб'єктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до суб'єктів господарювання з високим ступенем ризику (стаття 3);
- встановлення особливостей державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (стаття 4);
- встановлення строку дії документів дозвільного характеру (стаття 5);
- визначення особливостей діяльності переміщених вищих навчальних закладів (стаття 5-1);
- звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, скасування орендної плати за користування державним та комунальним майном і концесійного платежу за право на створення (будівництво) та/або управління (експлуатацію) державним та комунальним майном (статті 6, 7);
- введення мораторію на нарахування пені за несвоєчасне внесення платежів за житлово-комунальні послуги (стаття 8);
- визначення заходів щодо збереження майна, що знаходиться в іпотеці (стаття 9);
- встановлення норм задля забезпечення реалізації права на спадкування (стаття 9-1), забезпечення реалізації права на освіту (стаття 9-2).
Статтею 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1669 внесені зміни до інших законодавчих акті, якими:
- виключено відповідальність за несвоєчасне отримання валютної виручки при додержанні строків розрахунків по зовнішньоекономічних операціях;
- звільнено суб'єктів господарювання від відповідальності за недотримання строків, передбачених для подання фінансової звітності;
- до 01.08.2016 року було звільнено платників єдиного внеску від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».
Таким чином, ані Податковим кодексом України, ані вказаним Законом №1669, не передбачено окремих норм щодо перенесення граничного терміну сплати податкового зобовязання з ПДВ чи будь-яких пільг та автоматичних відстрочок зі сплати ПДВ, виключення нарахування пені з такого податку, у звязку із чим позивач несе встановлену законодавством відповідальність за несвоєчасну сплату такого податкового зобовязання та вказані суми є сумами податкового боргу.
Суд окремо зазначає, що з 15 квітня 2017 року набрав чинності та застосовується до податкових періодів, починаючи з 1 січня 2017 року Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо уточнення деяких положень та усунення суперечностей, що виникли при прийнятті Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» №1989-VIII (далі Закон №1989-VIII).
Згідно пояснювальної записки до законопроекту його метою є уникнення дисбалансу місцевих бюджетів Донецької та Луганської областей, а також усунення неузгодженостей та технічних помилок, які виникли після прийняття Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року №1797-VIII».
Законом №1989-VIII пункт 38 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України викласти в новій редакції, зокрема, згідно пункту 38.2:
- на період проведення антитерористичної операції для платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких станом на 14 квітня 2014 року була тимчасово окупована територія та/або територія населених пунктів на лінії зіткнення і які станом на 1 січня 2017 року не змінили своє місцезнаходження (місце проживання) із зазначених територій на іншу територію України:
1) зупиняється нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за несвоєчасне погашення визначених станом на 14 квітня 2014 року грошових зобов'язань;
2) зупиняється застосування норм статей 59, 60 (в частині податкових вимог), 87 - 101 цього Кодексу.
- відлік строку давності, визначений статтею 102 цього Кодексу, зупиняється на період, протягом якого до платників податків, зазначених у цьому підпункті, не застосовувалися заходи стягнення, передбачені статтями 59, 60, 87 - 101 цього Кодексу;
- норми цього підпункту не застосовуються з дати реєстрації зміни місцезнаходження юридичної особи на іншу територію України.
Таким чином, законодавець визначив правові норми, що регулюють правовідносини, повязані із несвоєчасним погашенням визначених станом на 14 квітня 2014 року грошових зобов'язань. Однак, в розглянутому спорі платник податків станом на 1 січня 2017 року змінив своє місцезнаходження, отже, зупинення зобов'язань зі сплати податків та інших обовязкових платежів не обумовлено вказаним законом, рівно як і іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 1 Закон №1669 період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14.04.2014 року №405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.
Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014 року. Станом на дату проведення перевірки та на дату розгляду справи Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України Президентом України не видавався.
Згідно частини 3 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» наведеного Закону, закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.
За результатами аналізу вказаних норм суд вважає, що Закон №1669 є спеціальним законом у спірних правовідносинах, а тому його застосування не ставиться у залежність від внесення відповідних змін до Податкового кодексу України.
Крім того, Закон №1669 прийнято у часі пізніше ніж Податковий кодекс України.
Пунктом 5 статті 11 Закону №1669-VII передбачено обов'язок Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014 року №405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» у період з 14.04.2014 року до її закінчення.
Остаточний перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, буде затверджено у десятиденний строк з дня закінчення антитерористичної операції (абзац 3 пункту 5 статті 11 Закону №1669).
Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження №1053-р від 30.10.2014 року, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».
Кабінетом Міністрів України 02.12.2015 року прийнято розпорядження №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».
Згідно з додатками до розпоряджень Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р та №1053-р від 30.10.2014 року, до зазначених населених пунктів належить м. Макіївка.
Відповідно до статті 10 Закону №1669 протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат ОСОБА_1 палати України.
Як зазначалось вище, ОСОБА_1 палата України видала Сертифікати (висновки) про настання обставин непереборної сили від 05.09.2014 року №2872/05-4 та №2876/05-4 згідно яких відповідно до пунктів 102.6-102.7, 100.4 і 100.5 статті 100 Податкового кодексу України засвідчено настання обставин непереборної сили з 14 квітня 2014 року які стосуються продовження граничних строків для подання податкової декларації та справлення та сплати податків та обовязкових платежів (а.с.14-17).
При цьому, суд зазначає, що Законом №1669 позивача, як юридичну особу, що здійснювала діяльність на території проведення антитерористичної операції, не звільнено від сплати податку на додану вартість.
Відповідно до статті 32 Податкового кодексу України зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк. Зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов'язку.
Зміна строку сплати податку здійснюється у формі: відстрочки або розстрочки.
Зважаючи на положення статті 100 Податкового кодексу України, платник податків наділений правом звернення до контролюючого органу за відстроченням/розстроченням грошових зобовязань або податкового боргу.
Розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу (пункт 100.1).
Підставою для розстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов'язань та податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків (пункт 100.4).
Підставою для відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків є надання ним доказів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність дії обставин непереборної сили, що призвели до загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов'язань або податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму відстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків (пункт 100.5).
Таким чином, позивач не звільнений від сплати грошових зобов'язань та від відповідальності за порушення строків сплати грошових зобовязань з ПДВ, а підтвердження ТТП факту настання обставин непереборної сили є підставою для надання розстрочення та відстрочення сплати грошових зобовязань за рішенням контролюючого органу.
З матеріалів справи не вбачається, що платник податків звертався до податкового органу з метою отримання (оформлення) розстрочення та/або відстрочення сплати грошових зобовязань з ПДВ, за наслідками чого контролюючим органом було б прийнято відповідне рішенням про відстрочення або розстрочення.
З системного аналізу матеріалів справи, суд дійшов висновку про правомірність, своєчасність та обґрунтованість винесення оскаржуваної податкової вимоги від 4 жовтня 2016 року №6152-04, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем додержано строк звернення до суду із цим позовом, з огляду на приписи пунктів 56.18 та 56.21 статті 56 Податкового кодексу України, відповідно до яких, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу (1095 днів), платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. У разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.
Керуючись статтями 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Колосниківська» до Дніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги - відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_3