Справа № 818/1014/17
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 р. Справа № 818/1014/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

представників сторін: позивача - ОСОБА_1, відповідача - Давиденко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 18.07.2017р. по справі № 818/1014/17

за позовом ОСОБА_3

до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області

про визнання бездіяльності протиправною,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_3.) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області (далі по тексту - відповідач, Ліквідаційна комісія МВС України в Сумській області), в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визнати протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, яка полягає у невиконанні постанови Сумського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року у справі № 818/3444/15 в частині негайного поновлення ОСОБА_3 на посаді інспектора сектора адміністративної практики відділу Державтоінспекції з обслуговування м. Суми підпорядкованого УМВС України в Сумській області та невиплаті грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу за період з 21.08.2015 року до 07.04.2016 року в сумі 10 866, 04 грн..

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 18.07.2017 року по справі № 818/1014/17 адміністративний позов ОСОБА_3 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, яка полягає у невиконанні постанови Сумського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року у справі № 818/3444/15 в частині негайного поновлення ОСОБА_3 на посаді інспектора сектора адміністративної практики відділу Державтоінспекції з обслуговування м. Суми підпорядкованого УМВС України в Сумській області та невиплаті грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу за період з 21.08.2015 до 07.04.2016 в сумі 10 866, 04 грн..

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 18.07.2017 року по справі № 818/1014/17 та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги та у судовому засіданні представник відповідача, зокрема, зазначає, що 16.09.2015 року у зв'язку із прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» Кабінетом Міністрів України прийнято рішення про створення юридичної особи публічного права - Головного управління Національної поліції в Сумській області. Вказує, що станом на час розгляду справи в УМВС в Сумській області діє ліквідаційна комісія. Відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» та постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України», постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 року № 751 «Про ліквідацію територіального органу Міністерства внутрішніх справ» та постанови Кабінету Міністрів України від 13.10.2015 року № 834 «Питання функціонування органів поліції охорони як територіальних органів Національної поліції - з ліквідації деяких територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1388 «Про організаційно-штатні питання» скасовано всі штати УМВС України в Сумської області та ліквідовано всі посади, в тому числі і посаду, яку обіймав ОСОБА_4 до звільнення, що унеможливлює виконання рішення суду в частині поновлення на службі. Крім того, вказує, що головою Ліквідаційної комісії УМВС України в Сумській області призначено заступника начальника Головного управління Національної поліції в Сумській області, а склад ліквідаційної комісії затверджено з числа працівників ГУНП в Сумській області. Зазначає, що Голова комісії лише вживає заходи щодо ліквідації органу, а повноваженнями щодо прийняття на посаду наділено начальника УМВС України, посада якого скорочена. За таких обставин, вважає, що поновити позивача неможливо.

Представник позивача у судовому засіданні, з викладених підстав, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що постановою Сумського окружного адміністративного суду від 07.04.2016 року по справі № 818/3444/15 визнано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області від 20.08.2015 року № 280 о/с в частині звільнення ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ неправомірним. Зобов'язано Управління міністерства внутрішніх справ України в Сумській області поновити ОСОБА_3 на службі в органах внутрішніх справ на посаді інспектора сектора адміністративної практики відділу Державтоінспекції з обслуговування м. Суми підпорядкованого УМВС України в Сумській області. Зобов'язано Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області виплатити ОСОБА_3 грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу за період з 21.08.2015 року по 07.04.2016 року в сумі 13 445 (тринадцять тисяч чотириста сорок п'ять) грн. 04 коп.. Постанову суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_3 на посаді інспектора сектора адміністративної практики відділу Державтоінспекції з обслуговування м. Суми підпорядкованого УМВС України в Сумській області та в частині виплати заробітної плати за один місяць в сумі 2579 (дві тисячі п'ятсот сімдесят дев'ять) грн. 08 коп. допущено до негайного виконання.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016 року по справі № 818/3444/15 апеляційну скаргу відповідача повернуто заявнику.

18.05.2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 50861122, оскільки виконавцем виконано всі дії відповідно до ст.ст. 75,89 Закону України "Про виконавче провадження", а саме винесено постанову про накладення на боржника штрафу за невиконання рішення суду в сумі 680,00 грн., винесено постанову про накладення на боржника штрафу за повторне невиконання рішення суду в сумі 1360,00 грн. та до прокуратури Сумської області направлено повідомлення про порушення кримінальної справи стосовно посадових осіб за невиконання рішення суду.

Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо невиконання постанови Сумського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року у справі № 818/3444/15 в частині негайного поновлення ОСОБА_3 на посаді інспектора сектора адміністративної практики відділу Державтоінспекції з обслуговування м. Суми підпорядкованого УМВС України в Сумській області та невиплаті грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу за період з 21.08.2015 року до 07.04.2016 року в сумі 10 866, 04 грн., ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом про визнання бездіяльності протиправною.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до п. 9 ст. 129 Конституції України, обов'язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов'язковим до виконання.

Частинами другою та третьою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими для виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч. 1 ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 257 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов'язок.

Згідно з частиною четвертою статті 257 КАС України, примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Наведене узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у справі "Горнсбі проти Греції" названий суд у своєму рішенні від 19 березня 1997 року зазначив, що, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Процедура судового контролю у рамках адміністративного судочинства визначена статтею 267 КАС України. Так, відповідно до частин першої та другої цієї статті, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або у разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту та накласти на винну посадову особу, відповідальну за виконання постанови, штраф у розмірі від ста до трьохсот мінімальних заробітних плат.

Контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також через розгляд адміністративними судами адміністративних справ. Так, позивач, на користь якого ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені суб'єктом владних повноважень - відповідачем на його виконання або на порушення прав позивача, підтверджених ним.

За наслідком розгляду такої заяви, згідно з частиною десятою статті 267 КАС України, суд приймає ухвалу (за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача) або постанову (у разі наявності підстав для задоволення заяви).

Отже, стаття 267 КАС України передбачає дві процесуальні форми контролю адміністративного суду за виконанням судових рішень в адміністративних справах: це судовий контроль за ініціативою суду, що ухвалив відповідне судове рішення, та судовий контроль за ініціативою осіб, які беруть участь у справі, чи інших заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється ще і через розгляд адміністративними судами адміністративних позовів стосовно рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби в порядку статті 181 КАС України. Такий судовий контроль ініціюється учасниками виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, шляхом звернення до адміністративного суду з окремим позовом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вказаними статтями передбачено вичерпний перелік способів судового контролю за виконанням судових рішень.

Як зазначалось вище, постановою Сумського окружного адміністративного суду від 07.04.2016 року по справі № 818/3444/15 визнано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області від 20.08.2015 року № 280 о/с в частині звільнення ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ неправомірним. Зобов'язано Управління міністерства внутрішніх справ України в Сумській області поновити ОСОБА_3 на службі в органах внутрішніх справ на посаді інспектора сектора адміністративної практики відділу Державтоінспекції з обслуговування м. Суми підпорядкованого УМВС України в Сумській області. Зобов'язано Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області виплатити ОСОБА_3 грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу за період з 21.08.2015 року по 07.04.2016 року в сумі 13 445 (тринадцять тисяч чотириста сорок п'ять) грн. 04 коп.. Постанову суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_3 на посаді інспектора сектора адміністративної практики відділу Державтоінспекції з обслуговування м. Суми підпорядкованого УМВС України в Сумській області та в частині виплати заробітної плати за один місяць в сумі 2579 (дві тисячі п'ятсот сімдесят дев'ять) грн. 08 коп. допущено до негайного виконання.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 07.04.2016 року по справі № 818/3444/15 набрала законної сили та є обов'язковою для виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач фактично не згоден з тим, яким чином Ліквідаційною комісією МВС України в Сумській області виконується рішення суду, ухвалене на його користь.

Звертаючись до суду першої інстанції з позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльності Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, яка полягає у невиконанні постанови Сумського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року у справі № 818/3444/15 в частині негайного поновлення ОСОБА_3 на посаді інспектора сектора адміністративної практики відділу Державтоінспекції з обслуговування м. Суми підпорядкованого УМВС України в Сумській області та невиплаті грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу за період з 21.08.2015 року до 07.04.2016 року в сумі 10 866, 04 грн., ОСОБА_3 фактично просить зобов'язати відповідача виконувати рішення суду, яке вже набрало законної сили і в силу приписів статей 14 та 255 КАС повинно виконуватися відповідачем без ухвалення будь-яких додаткових судових рішень.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги, що позивач, звертаючись до суду з новим позовом, обрав не передбачений чинним законодавством спосіб захисту своїх порушених прав, та безпідставно вирішив наявний у справі спір як новий.

При цьому, колегія судів зауважує, що та обставина, що відповідачем у справі № 818/3444/15 є Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, а у даній справі - Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, не є підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом, виходячи з наступного.

Пунктом 5 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" визнано такими, що втратили чинність, Закон України "Про міліцію" та Постанову Верховної Ради Української РСР "Про порядок введення в дію Закону Української РСР "Про міліцію".

У зв'язку з набранням чинності Законом України "Про Національну поліцію" ліквідуються усі органи внутрішніх справ України.

При цьому органи Національної поліції не є правонаступниками органів внутрішніх справ України.

Згідно положення ч. 2 ст. 161 КАС України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суди зобов'язані враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Верховний Суд України у постанові від 19 січня 2016 року зазначив, що ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У цьому акті має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади. Якщо таке обґрунтування наведене, то у такому випадку має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо ні, то саме посилання на те. що особа ліквідується, є недостатнім. У зв'язку з цим при вирішенні спорів щодо поновлення на роботі працівників юридичної особи публічного права, про ліквідацію яких було прийнято рішення, судам належить, крім перевірки дотримання трудового законодавства щодо таких працівників, з'ясовувати фактичність такої ліквідації (чи мала місце у цьому випадку реорганізація). При вирішенні зазначеної категорії спорів підлягає оцінці і правовий акт, що став підставою ліквідації, зокрема: припинено виконання функцій ліквідованого органу чи покладено виконання цих функцій на інший орган.

У Постанові від 17 жовтня 2011 року Верховним Судом України зазначено, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

На виконання зазначеного Закону прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України", якою було затверджено Перелік територіальних органів Міністерства внутрішніх справ, що ліквідуються, та утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, зокрема, і Головне управління Національної поліції в Сумській області.

Колегія суддів зауважує, що саме на Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області покладено обов'язок працевлаштувати позивача у спосіб, достатній для відновлення прав останнього, що передбачає можливість подальшого використання позивача на службі шляхом поновлення на посаді та, в подальшому - проходження служби в лавах Національної поліції України відповідно до Закону України "Про Національну поліцію".

Крім того, слід зазначити, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, відомості про припинення УМВС України в Сумській області внесено до реєстру 07.11.2015 року.

Таким чином, на час розгляду справи Сумським окружним адміністративним судом - 07.04.2016 року та Харківським апеляційним адміністративним судом - 12.07.2016 УМВС України в Сумській області перебувало в стані припинення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи є підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 18.07.2017 року по справі № 818/1014/17 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області задовольнити частково.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 18.07.2017р. по справі № 818/1014/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.
Повний текст постанови виготовлений 14.11.2017 р.