Справа № 826/3139/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 листопада 2017 року № 826/3139/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТЕХ»
до Головного управління Держспоживслужби в м. Києві
про визнання протиправним та скасування рішення

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, суд розглядає справу у письмовому провадженні.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, в особі Товариствва з обмеженою відповідальністю «ВЕСТЕХ» (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держспоживслужби в м. Києві (надалі - Відповідач), в якому просив суд: визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держспоживслужби в м. Києві про накладення штрафних санкцій від 08.02.2017 року №5 щодо товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТЕХ».

В обгрунтування позову Позивач зазначає, що за результатами проведеної Відповідачем перевірки характеристик продукції Позивача виявлено порушення норм технічних регламентів, що призвело до накладення штрафних санкцій на Позивача. Позивач вважає, що його продукція відповідала встановленим нормативам для продукції, виробником якої він є.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представники Відповідача проти позовних вимог заперечували в повному обсязі та надали суду письмові заперечення проти позову, в яких просили відмовити у задоволенні позовних вимог. В обгрунтування заперечень Відповідач зазначає, що в ході перевірки ТОВ «ВЕСТЕХ» зафіксовано невідповідність продукції вимогам тенічних регламентів та введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам.

У відповідності до ч. 4 ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Листом від 26.07.2016 року за № 1930 Головне управління Держспоживслужби в м. Києві повідомило Позивача щодо проведення позапланової невиїзної перевірки характеристик продукції на підставі Листа Держпродспоживслужби України від 31.05.2016 року № 15-1-2-6/2958, Наказу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 22.07.2016 року № 347 та направлення на проведення перевірки від 22.07.2016 року № 277 в період з 17.08.2016 р. по 18.08.2016 р.

За результатами перевірки Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві склало Акт перевірки характеристик продукції № 5 від 18.08.2016 року (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки встановлені наступні порушення: п. 42 Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року № 1067, що виразилось у введенні в обіг продукції (дошка для прасування метал. 72564 «AIRBORD PREMIUM М PLUS»), яка не відповідає встановаленим вимогам, а смае: на кожну одиницю продукції не нанесено національний знак відповідності; відсутня інформація про уповноваженого представника.

Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві за результатами розгляду справи 08.02.2017 року прийнято Постанову № 5 про накладення штрафних санкцій, відповідно до якої за порушення п.2 ч.2 ст.44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕСТЕХ» накладено штраф у розмірі 8500,00 грн.

Позивач вважає, що спірна Постанова прийнята з порушенням вимог законодавства, звернувся до суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про обґрунтуваність позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч.3 ст.29 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб'єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо усунення формальної невідповідності, якщо цей орган встановить будь-яку таку невідповідність: знак відповідності технічним регламентам було нанесено з порушенням вимог, визначених у відповідному технічному регламенті; не було нанесено знак відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено відповідним технічним регламентом; не було складено декларацію про відповідність або декларація про відповідність не супроводжує продукцію, якщо її складення чи супроводження нею продукції передбачено відповідним технічним регламентом; декларацію про відповідність було складено з порушенням вимог; органу ринкового нагляду не надано доступу до технічної документації або вона є неповною; вчинено інші порушення встановлених вимог, визначених у відповідному технічному регламенті як формальна невідповідність.

Згідно з п.2 ч.2 ст.44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються штрафні санкції у разі введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону), у тому числі нанесення знака відповідності технічним регламентам на продукцію, що не відповідає вимогам технічних регламентів, - у розмірі від п'ятисот до тисячі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень ст.28 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» у випадках, визначених у технічних регламентах, якими передбачене застосування процедур оцінки відповідності, виробник або уповноважений представник (від імені та під відповідальність виробника) повинен складати декларацію про відповідність. У декларації про відповідність заявляється про те, що виконання вимог, які застосовуються до продукції та визначені у відповідних технічних регламентах, було доведено. Декларація про відповідність складається згідно з вимогами до її змісту, примірною структурою чи формою, що встановлюються відповідними технічними регламентами. У випадках та відповідно до вимог, визначених у певних технічних регламентах, продукція при наданні на ринку або введенні в експлуатацію (експлуатації) повинна супроводжуватися декларацією про відповідність, її копією чи спрощеною декларацією про відповідність. Декларація про відповідність повинна бути складена державною мовою, а в разі якщо вона була складена іншою мовою - перекладена на державну мову. Якщо технічним регламентом вимагається супроводження продукції при наданні на ринку або введенні в експлуатацію (експлуатації) декларацією про відповідність, її копією чи спрощеною декларацією про відповідність, така декларація повинна бути складена або перекладена згідно з вимогами закону про порядок застосування мов. Окремими технічними регламентами можуть бути встановлені вимоги щодо додаткового застосування в декларації про відповідність або її копії інших мов. Виробник шляхом складання декларації про відповідність бере на себе відповідальність за відповідність продукції вимогам, визначеним у відповідних технічних регламентах. Технічними регламентами, якими передбачене застосування процедур оцінки відповідності, можуть передбачатися інші, крім складення декларації про відповідність, випадки декларування відповідності вимогам технічних регламентів.

Згідно з ч.1 ст.29 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» у випадках, визначених у технічних регламентах, які передбачають застосування процедур оцінки відповідності, на продукцію та/або на інші об'єкти, що визначені такими технічними регламентами (табличку з технічними даними, пакування, супровідні документи тощо), повинен наноситися знак відповідності технічним регламентам. Нанесенням знака відповідності технічним регламентам на продукцію вважається також нанесення цього знака на будь-який інший, ніж сама продукція, об'єкт, який визначений у відповідному технічному регламенті.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» знак відповідності технічним регламентам повинен наноситися лише виробником або його уповноваженим представником.

Згідно з п.42 Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року № 1067, знак відповідності технічним регламентам наноситься на електрообладнання або на його табличку з технічними даними таким чином, щоб він був видимим, розбірливим і незмивним. У разі коли це є неможливим або невиправданим через характер електрообладнання, знак відповідності технічним регламентам наноситься на пакування та на супровідні документи.

Відповідно до Правил та умов нанесення знака відповідності технічним регламентам, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 року № 1184, знак відповідності технічним регламентам (далі - знак відповідності) наноситься на продукцію або на її табличку з технічними даними таким чином, щоб він був видимим, розбірливим і незмивним. У разі коли це є неможливим або невиправданим через характер продукції, знак відповідності наноситься на пакування та на супровідні документи, якщо такі документи передбачені відповідним технічним регламентом. Знак відповідності наноситься перед уведенням продукції в обіг. Знак відповідності може супроводжуватися піктограмою або будь-яким іншим знаком, що вказує на особливий ризик або використання. Знак відповідності супроводжується ідентифікаційним номером призначеного органу з оцінки відповідності, якщо такий орган був залучений на етапі контролю виробництва. Ідентифікаційний номер призначеного органу з оцінки відповідності наноситься самим органом або за його вказівкою виробником чи уповноваженим представником.

Згідно з п. 16 та п. 17 Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року № 1067, виробник може на підставі письмового доручення визначити уповноваженого представника. Обов'язки, встановлені у пункті 7 цього Технічного регламенту, та обов'язок щодо складення технічної документації, встановлений у пункті 8 цього Технічного регламенту, не включаються до предмета доручення, одержаного уповноваженим представником. Уповноважений представник виконує завдання, визначені в дорученні, одержаному від виробника. Доручення повинно давати змогу уповноваженому представнику виконувати як мінімум такі обов'язки: зберігати декларацію про відповідність і технічну документацію для надання їх на запити органів державного ринкового нагляду протягом 10 років після введення електрообладнання в обіг; на обґрунтований запит органу державного ринкового нагляду надавати такому органу інформацію та документацію, необхідну для демонстрування відповідності електрообладнання вимогам цього Технічного регламенту; на вимогу органу державного ринкового нагляду співпрацювати з ним стосовно будь-яких заходів, які вживаються для усунення ризиків, що становить електрообладнання, на яке поширюється дія доручення, одержаного уповноваженим представником.

Суд зазначає, що пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України №1067 від 16.12.2015 року, встановлено, що надання на ринку низьковольтного електричного обладнання, яке відповідає вимогам Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 жовтня 2009 р. № 1149 (Офіційний вісник України, 2009 р., № 83, ст. 2822; 2012 р., №66, ст. 2702), та було введено в обіг до набрання чинності цією постановою, не може бути заборонено або обмежено з причин невідповідності такого обладнання вимогам Технічного регламенту, затвердженого цією постановою.

Як вбачається з матеріалів справи, що Позивачем Листом від 17.08.2016 р.№74 надано Відповідачу наступні документи: сертифікат відповідності №UA 1.001.005871-14 від 18.03.2014 року виданий ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ»; декларацію про відповідність Технічному регламенту низьковольтного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.10.2009 року №1149 від 18.03.2014 року; додаток до ліцензійної угоди №9УкрТЕСТ4-13 від 18.0.2014 року виданий Українським інститутом випробувань та сертифікації електрообладнання «УкрТЕСТ» ДП «Укрметртестстандарт»; лист ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 23.03.2016 року №302-07/667 стосовно проведення технічного нагляду за сертифікованою продукцією; лист ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 06.04.2016 року №302-07/818 стосовно проведення технічного нагляду за сертифікованою продукцією; протокол випробувань ДСТУ ІЕС 60884-1:2007 «Вилки та розетки побутової та аналогічної призначеності» №0438-1-2015 від 24.04.2015 року; протокол випробувань ДСТУ ІЕС 60884-1:2007 «Вилки та розетки побутової та аналогічної призначеності» №0339-1-2016 від 05.04.2016 року; фото фіксація продукці обладнання електричне та електронне (дошка для прасування метал. 72564 «AIRBORD PREMIUM М PLUS» ш/к 646) на підтвердження відповідності маркування продукції вимогам нормативно-правових актів.

Суд звертає увагу, що Декларацією про відповідність від 18.03.2014 р. підтверджується, що дошка для прасування метал. 72564 «AIRBORD PREMIUM М PLUS» відповідає вимогам ДСТУ ІЕС 60884-1:2007.

З аналізу матеріалів справи, Суд приходить до висновку, що висновки Відповідача про порушення Позивачем вимог Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року № 1067 є необґрунтованими, оскільки декларацією про відповідність визначено, що дошка для прасування «AIRBORD PREMIUM М PLUS» відповідає вимогам ДСТУ ІЕС 60884-1:2007.

Крім того, Суд не бере до уваги посилання Відповідача посилання на те, що Позивачем не надано витребовані документи, оскільки, як вбачається з матеріалів справи Листом Позивача від 17.08.2016 №74 з додатками отримано представником Відповідача 17.08.2016 р.

Враховуючи вищевикладене, Суд прийшов до висновку, що постанова про накладення штрафних санкцій від 08.02.2017 року № 5 є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 122, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати постанову Головного управління Держспоживслужби в м. Києві про накладення штрафних санкцій від 08.02.2017 року №5.

3. Стягнути з Головного управління Держспоживслужби в м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТЕХ» () судові витрати у сумі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень).

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук