Справа № 295/4057/17
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 295/4057/17

Головуючий у 1-й інстанції:

Слюсарчук Наталія Федорівна

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

07 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П.

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: Погорлецького Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 05 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання дій (бездіяльності) неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Богунського районного суду м. Житомира з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання дій (бездіяльності) неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 05 травня 2017 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні представник позивача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просила суд залишити її без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомира від 05 травня 2017 року - без змін.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено , що позивачу з 02 листопада 2010 року Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Житомирській області було призначено пенсію у розмірі 18192 грн. 90 коп., що складає 86 % від грошового забезпечення. Як інваліду війни 2 групи йому з 01.01.2012 року додатково до пенсії нараховується підвищення у розмірі 25 % від основного розміру пенсії та цільові грошові виплати, як інваліду війни. Проте, вказані кошти лише нараховувалися, але не виплачувалися.

15 лютого 2017 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про виплату пенсію в повному розмірі, з урахуванням виплаченої йому грошової допомоги при звільненні з військової служби, та виплатити йому заборгованість по нарахованій, але безпідставно на його думку не виплаченій пенсії з 01.01.2012 року та виплачувати її в повному розмірі без обмеження кінцевої дати виплат.

Головне управління пенсійного фонду України у Житомирській області листом від 02 березня 2017 року № 328/Ж-11 відмовило позивачу у проведенні перерахунку пенсії на тій підставі, що пенсія військовослужбовців обчислюється із грошового забезпечення до якої включаються постійні види грошового забезпечення, а в проведенні перерахунку пенсії позивачу відсутні достатні правові підстави з огляду на включення в довідку, подану позивачем від 22 березня 2016 року, одноразових видів грошового забезпечення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, щомісячна додаткова грошова винагорода, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія. Колегія суддів апеляційної інстанції частково погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно частини третьої статті 43 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 41 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Частиною першою статті 9 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 7 листопада 2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців.

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до постанови №1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов'язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина перша статті 10-1 цього Закону).

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені постановою №1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам. Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункт 30.4 пункту 30 розділу ХХХ Інструкції).

Зазначеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (підпункт 3 пункту 5 постанови №1294, підпункти 33.1, 33.3 пункту 33 розділу ХХХІІІ Інструкції).

Отже, зазначені допомоги є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до частини другої статті 9 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, щомісячна грошова винагорода, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Дана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 10.03.2015 року №21-70а15.

Щодо позовної вимоги про включення до перерахунку пенсії одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 437509,28 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 травня 2011 року у справі №2а-0670/4366/11 стягнуто з Міністерства Оборони України на користь позивача 170939,20 грн. одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України про закінчення виконавчого провадження від 24.02.2012 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі №2а-0670/4366/11, оскільки грошові кошти у розмірі 170939,20 грн. перераховані на користь стягувача (позивача).

Однак, як зазначив в судовому засіданні представник відповідача, що відповідно до довідки №835 від 23 травня 2017 року звірки щодо додаткових видів грошового забезпечення та премії, які враховуються під час обчислення пенсії встановлено наступне, що в роздавальній відомості №45 за грудень 2010 року ОСОБА_5 виплачено вихідну допомогу в сумі 170939,20 грн. Страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування вказаної суми не утримувались.

Таким чином, колегія суддів вважає, що зазначена одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби не має бути включена до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється пенсія, у зв'язку з тим, що страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування вказаної допомоги не утримувались, вона не входить до складових грошового забезпечення військовослужбовців.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов'язання Головне управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області виплатити нараховану, але не виплачену суму пенсії за період з 01 січня 2012 року по 30 квітня 2017 року та зобов'язати виплачувати її в повному обсязі з врахуванням доплати до основного розміру пенсії в розмірі 25%, як інваліду війни ІІ групи колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що вона є безпідставної та необґрунтованою у зв'язку з наступним.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, відповідно до довідок №2277/03-21, 2278/03-21, 2279/03-21, 2280/03-21, 2281/03-21, 2282/03-21, 2283/03-21, 2284/03-21, 2285/03-21, 2286/03-21 від 13.03.2017 року виданих Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Житомирській області, встановлено, що загальний розмір пенсії позивача складається:

- основний розмір пенсії за рішенням суду;

- підвищення основного розміру пенсії 25%

- підвищення інваліду війни 2 групи;

- цільова грошова допомога інваліду війни 2 групи;

- додаткова пенсія учаснику ліквідації аварії ЧАЕС 1 категорії інваліду 2 групи.

Враховуючи вищезазначене суд вважає, що Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Житомирській області нараховувалась та виплачувалась пенсія з урахуванням усіх видів надбавок, зокрема як інваліду війни ІІ групи, будь яка заборгованість відсутня. Також в пенсійній справі відсутні будь які документи щодо нарахування, але не виплати суми пенсії за період з 01 січня 2012 року по 30 квітня 2017 року в розмірі 25%, як інваліду війни ІІ групи.

Крім того, позивачем до суду не надано будь яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що йому дійсно було нараховано, але не виплачено суму пенсії за період з 01 січня 2012 року по 30 квітня 2017 року в розмірі 25%, як інваліду війни ІІ групи.

А тому, враховуючи вищезазначене колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія, а тому мають бути включення під час перерахунку пенсії.

Крім того, статтею 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Оскільки позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області 15.02.2017 року, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню з 15.08.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення частково позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

З огляду на викладене, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 3 ч. 1 ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, вирішив скасувати її та прийняти нову постанову про задоволення частково, з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області задовольнити частково.

Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 05 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання дій (бездіяльності) неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_5 з врахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

Зобов'язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_5 пенсію з 15.08.2016 року з урахуванням довідки за №01-11/25/2017 від 22 березня 2017 року, виданої головою Апеляційного суду Житомирської області з врахуванням сум грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 листопада 2017 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В. Курко О. П.