Справа № 607/7234/17
Суддя: Ломакін В. Є.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.11.2017 Справа №607/7234/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Ломакіна В.Є.

за участю секретаря Репетівської В.Р.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до відповідача УПП у м. Тернополі ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №590472 від 03 червня 2017 року, якою його визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення правил проїзду перехрестя, а саме ненаданні переваги в русі пішоходам. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що порушення правил дорожнього руху він не допускав, оскільки керуючи транспортним засобом та рухаючись на дозвільний сигнал світлофора на регульованому пішохідному переході він зменшив швидкість та переконавшись, що пішоходи, яким може бути створена загроза або небезпека, на проїзній частині дороги та сусідній смузі до тої по котрій він рухався відсутні, продовжив рух, аж до зупинки його інспектором патрульної поліції. За таких умов, вважає, що обовязку дати дорогу не існувало, оскільки не було пішоходів, відповідних ознакам переліченим у п.16.2 ПДР України. Крім цього, позивач вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.ст. 251, 256, 280 КУпАП, оскільки не містить інформації про особу, якій не надано перевагу в русі на пішохідному переході, хоча така згідно ст.269 КУпАП є потерпілою у даній справі і дані щодо неї обовязково зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення. З цих підстав, ОСОБА_1 вважає, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, без зясування дійсних обставин справи, без належних доказів, а тому просить оскаржувану постанову скасувати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просить оскаржувану постанову скасувати.

Представник відповідача УПП у м. Тернополі ДПП ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, вважає оскаржувану постанову законною, доводи позивача безпідставними, а тому просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти:

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №590472 від 03 червня 2017 року, ОСОБА_1 03 червня 2017 року о 20 год. 40 хв. в м. Тернополі на перехресті вулиць ОСОБА_3 Коновальця, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на нерегульованому пішохідному переході (перехресті доріг) не дав дорогу пішоходу, який переходив проїзну частину на яку повертав водій, чим порушив вимоги п. 16.2 ПДР України.

Вказаною постановою до ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд приходить до наступного висновку.

Згідно пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно частини першої та п'ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. Учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 затверджені Правила дорожнього руху, які відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом. 1.1. Правил дорожнього руху визначено, що Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Отже, наведеними нормами визначено, що позивач, як водій транспортного засобу, повинен виконувати встановлені діючим законодавством правила дорожнього руху. Відступати від виконання своїх обов'язків водій може лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Згідно п.1.10 ПДР України, термін дати дорогу - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість;

Згідно п. 16.2 ПДР України, на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Відповідальність згідно ч.2 ст.122 КУпАП настає зокрема за порушення правил проїзду перехресть.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно переглянутих в судовому засіданні матеріалів відеофіксації наданих представником відповідача та долучених до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Chevrolett Lacetti» номерний знак НОМЕР_2, не надав переваги в русі пішоходу, який переходив проїзну частину дороги на яку повертав водій.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позивач допустив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП за обставин наведених в оскаржуваній постанові.

Суд не бере до уваги доводи позивача з приводу того, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки вказаною статтею передбачено вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно п.1.4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою ст. 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Проаналізувавши законодавчі приписи, дослідивши матеріали справи та оглянувши диск, долучений до матеріалів справи, суд не вбачає порушень процедури при складенні постанови та при розгляді адмінматеріалів інспектором поліції та вважає, що оскаржувана постанова, відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, винесена на підставі та в межах повноважень наданих інспектору патрульної поліції, у спосіб, що передбачені Конституцію України та чинним законодавством України, за наявністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КпАП України, а тому підстави для її скасування відсутні. З цих підстав суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись п.п. 1.1, 1.3, 16.2 ПДР України, ч.2 ст. 122 КУпАП, ст.ст. 158 163, 171-2, 186 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №590472 від 03 червня 2017 року відмовити.

Постанова набирає законної сили через десять днів з дня її проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Головуючий суддяОСОБА_4