Справа № 825/1329/17
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1329/17 Головуючий у 1-й інстанції: Непочатих В.О. Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року м.Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

за участю секретаря Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві (без фіксування технічними засобами) апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, третя особа: Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі м.Києва про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (далі - Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі м.Києва (далі - Третя особа) про визнання протиправними дії Відповідача щодо відмови у вчиненні дій, спрямованих на повернення Позивачу помилково сплаченої суми збору на обов'язкове державне соціальне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 12 400,39 грн; зобов'язання Відповідача сформувати та подати подання до Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Києва про повернення Позивачу помилково сплаченого збору на обов'язкове державне соціальне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 12 400,39 грн.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Відповідно до ч.6 ст.12 КАС України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не визнана обов'язковою, колегія суддів відповідно до ч.4 ст.196 КАС України вважає можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно з ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 03.03.2017 року між ТОВ «РЄНТ-СЕРВІС» (Продавець) та ОСОБА_3 (Покупець - 1), ОСОБА_2 (Покупець - 2) укладено договір купівлі-продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сохнич К.М. та зареєстрований в реєстрі за №405.

Згідно з пунктом 1 вказаного договору Продавець передає у спільну часткову власність (продає) Покупцю - 1 та Покупцю - 2, а Покупці, які діють спільно, приймають від Продавця у власність (купують) квартиру 128 (сто двадцять вісім) у будинку за адресою: АДРЕСА_4 (далі - квартира), в рівних частинах по ? (одній другій) кожний, і оплачують її вартість за ціною та у порядку, передбаченому договором, нижчезазначених частках:

Покупець - 1 купує та оплачує Продавцю частку у розмірі ? (одної другої) ціни продажу квартири; Покупець - 2 купує та оплачує Продавцю частку у розмірі ? (одної другої) ціни продажу квартири.

Під час укладення вказаного договору, Позивачем сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування за придбання нерухомого майна у розмірі 12 400,39 грн (1% вартості вказаної частки), що підтверджується копією квитанції від 03.03.2017 року № NOJ3H42085.

25.07.2017 року Позивач звернулась до Відповідача із заявою, в якій просила сформувати та подати до Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Києва подання про повернення помилково сплаченого збору на обов'язкове державне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 12 400,39 грн.

03.08.2017 року Відповідач листом №43930/16 повідомив Позивача про те, що органи Пенсійного фонду України є контролюючими органами стосовно збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та не володіють інформацією відносно прав власності на нерухоме майно. Разом з тим, за відсутності правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше, особою, яка придбаває житло вперше, громадянин може бути визнаний в судовому порядку. Враховуючи зазначене, Управління наразі не має правових підстав для проведення збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомості в розмірі 12 400, 39 грн.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України від 26.06.1997 року №400/97-ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №400/97-ВР).

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 1 Закону №400/97-ВР платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є: підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Згідно з пунктом 8 статті 2 Закону №400/97-ВР об'єктом оподаткування є: для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Пунктом 10 статті 4 Закону №400/97-ВР передбачено, що для платників збору, визначеного пунктом 9 статті 1 цього Закону, - 1 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного пунктом 8 статті 2 цього Закону.

Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI визнається, що нерухомим майном є жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів.

У свою чергу, питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, згідно із Законом № 400/97-ВР, врегульовані Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 року №1740 (далі - Порядок №1740).

Пунктом 15-1 Порядку №1740 визначено, що сплата збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 1998 року №1740, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно пункту 15-3 Порядку №1740 нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Таким чином, із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка від 21.07.2017 року №92513563) крім квартири, придбаної на підставі договору купівлі-продажу від 03.03.2017 року, Позивач володіє квартирою за адресою: АДРЕСА_1, право власності на яку виникло на підставі договору дарування №489 від 24.03.2015 року.

Також, у власності Позивача перебуває земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,044 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, за адресою АДРЕСА_5, придбана на підставі договору купівлі-продажу №1581 від 03.07.2013 року.

Щодо зазначених у вищенаведеній інформаційній довідці 1/3 квартири за адресою: АДРЕСА_2 (підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності № б/н від 02.01.2003 року) та 1/3 квартири за адресою: АДРЕСА_3, (підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності НОМЕР_2 від 02.02.2007 року), вказані частини квартир Позивачу не належать, адже включені до інформаційної довідки у зв'язку зі співпадінням прізвища, ім'я та по-батькові Позивача та власників вказаних квартир згідно параметрів пошуку нерухомого майна та відсутності РНОКПП цих осіб у відомостях з Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Крім того, як вбачається зі свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_3, Позивачем, яка мала прізвище ОСОБА_2, 16.07.2014 року зареєстровано шлюб з ОСОБА_3 та змінено прізвище на ОСОБА_2, про що 16 липня 2014 року складено відповідний актовий запис №985.

Станом на час придбання нерухомого майна та на час звернення до пенсійного органу з заявою про повернення сплаченого збору, відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава, в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб'єкта владних повноважень, зобов'язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов'язана сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення прав громадян, які наділені такими правами.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

Таким чином, Позивач є особою, у якої був відсутній обов'язок сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при оформленні документів з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1% від вартості придбаного майна, а тому має право на повернення цієї суми збору.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій Відповідача щодо відмови у вжитті заходів, спрямованих на повернення ОСОБА_2 безпідставно сплаченої суми збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна.

Так, відповідно до статті 3 Закону №400/97 платники збору, визначені пунктами 6, 7, 9 і 10 статті 1 Закону, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачують до Державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Ці кошти в установленому порядку зараховуються до державного бюджету і використовуються згідно із законом про Державний бюджет України.

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 43 Бюджетного кодексу України при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Частиною 2 статті 45 Бюджетного кодексу України передбачено, що Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Процедуру повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі), визначено Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 №787 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року за №1650/24182 (далі - Порядок №787).

Пунктом 3 Порядку №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку (пункт 5 Порядку № 787).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для зобов'язання Відповідача сформувати та подати до Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Києва подання про повернення Позивачу помилково сплаченого збору на обов'язкове державне соціальне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 12 400,39 грн, сплаченого згідно з квитанцією від 03.03.2017 року № NOJ3H42085.

Положеннями ст.159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Бужак Н.П.

Костюк Л.О.

Ухвала складена в повному обсязі 08 листопада 2017 року.