Справа № 346/3960/17
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10288/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Ніколіна В.В., Старунського Д.М.,

при секретарі судового засідання - Куціль С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Коломийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Коломийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання незаконними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Коломийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі - ОУПФ) в якому просив: визнати протиправними дії відповідача, якими йому відмовлено щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди; зобов'язати ОУПФ перерахувати та призначити, починаючи з 27.07.2017 довічне грошове утримання у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру такого утримання та виплатити різницю між належною до сплати сумою довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченою.

Позовні вимоги обґрунтовані неправомірністю дій відповідача, який при призначенні йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці невірно встановив у відсотковому відношенні розмір такого грошового утримання, що пов'язано із не зарахуванням до стажу позивача періоду роботи, яка передувала цій посаді. Такі дії ОУПФ призвели до зменшення розміру належного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та порушення права останнього на гарантоване матеріальне забезпечення.

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 вересня 2017 року у справі №346/3960/17 позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у зв'язку із його звільнення з посади у відставку були чинні Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402- VIII (далі - Закон №1402- VIII) та у певній частині Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (далі - Закон №2453-VI), у яких згідно із нормами відповідних статтей, що визначають які періоди роботи зараховуються до стажу роботи на посаді судді, не передбачено зарахування іншої діяльності, крім роботи на посаді судді, до стажу роботи, що дає право на відставку.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких міркувань.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позивач має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, а при визначенні стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді потрібно застосовувати визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності Законом №2453-VI.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Апеляційним судом, з врахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 08.09.2003 Указом Президента України від 04.08.2003 №802/03 призначений вперше на посаду судді Коломийського міського суду Івано-Франківської області строком на 5 років з 01.09.2003. Постановою Верховної Ради України від 19.11.2009 №1734-VI обраний на посаду судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області безстроково (а.с.19).

До зайняття посади судді позивач з 09.05.1976 по 19.05.1978 проходив військову службу в рядах Радянської армії. З 01.09.1978 по 01.07.1982 навчався на денній формі Харківського юридичного інституту ім.Ф.Е. Дзержинського (далі - Інститут).

Крім того, ОСОБА_1 починаючи з 19.07.1983 по 01.03.1999 обіймав слідчо-прокуроські посади в прокуратурі Коломийського району (зараз прокуратура Івано-Франківської області).

Протягом 02.03.1999 по 08.09.2003 позивач займав посаду начальника Коломийського районного управління юстиції (а.с.18 зворот).

11.07.2017 у зв'язку із надходження до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) заяви ОСОБА_1 про звільнення у відставку від 15.06.2017 нею було прийнято рішення №2009/0/15-17 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області» (а.с.11).

24.07.2017 позивач на підставі наказу голови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області №128-к був відрахований зі штату цього суду (а.с.12).

27.07.2017 у зв'язку із набуттям статусу судді у відставці ОСОБА_1 звернувся до ОУПФ про призначення довічного грошового утримання, яке йому було призначено з 25.07.2017 у розмірі 80% суддівської винагороди (а.с.14-15).

Однак, не погодившись із встановленим розміром щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивач повторно звернувся до відповідача із заявою щодо правильності призначеного утримання. На що, ОУПФ 19.08.2017 листом на таке звернення повідомило заявника, що при визначенні розміру його щомісячного довічного грошового утримання застосовано норми абзацу 2 п.25 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402- VIII. А саме, в інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2 відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90% суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. Тому, з урахуванням викладеного відповідач зазначив, що стаж роботи позивача на посаді судді складає тільки 13 років, у зв'язку з чим відсутні підстави для обчислення довічного грошового утримання в розмірі понад 80% (а.с.21-22).

Вважаючи таку позицію ОУПФ безпідставною, а також посилаючись на не зарахування до його стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, календарного періоду строкової військової служби та роботи на прокурорсько-слідчих посадах, що і призвело до заниження відсоткового розміру призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання, такий звернувся до суду із цим позовом.

Частиною 1 ст.126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

У п.25 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до абзацу 4 п.34 Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

За приписами ч.1 ст.135 Закону №2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Пунктом 11 «Перехідні положення» Закону №2453-VI передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення позивача на посаду) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Положеннями пп.3-1 п.3 постанови Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з постановою КМУ від 11.06.2008 №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом №2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 8 червня 2016 року №4-рп/2016 зазначив, що гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних та вказав, що при визначенні довічного грошового утримання судді у відставці застосуванню підлягає ч.3 ст.141 Закону №2453-VІ, у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 №192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90% заробітної плати судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Відтак, суд першої інстанції при задоволенні заявленого позову прийшов до обґрунтованого висновку про зарахування до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті в Інституті, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також роботи в органах прокуратури, що в загальному становить понад 30 років набутого стажу (що підтверджується відповідним розрахунком стажу судді а.с.16), який та дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі не більше 90% заробітної плати судді.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Коломийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 вересня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили, а у разі складення у повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді В. В. Ніколін
Д. М. Старунський

Повний текст виготовлений 13 листопада 2017 року.