Справа № 592/6297/17
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 р.Справа № 592/6297/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: П'янової Я.В. , Зеленського В.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.09.2017 по справі № 592/6297/17

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми лейтенанта поліції Окуня Дмитра Юрійовича

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1.) звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми лейтенанта поліції Окуня Дмитра Юрійовича, в якому просив визнати протиправними дії інспектора та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 620464 від 24.05.2017.

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.09.2017 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обгрунтування доводів апеляційної скарги стверджує, що судом першої інстанції не було досліджено всі докази по справі, не з'ясовано причини, з яких водій був змушений здійснити зупинку, не надано оцінку діям відповідача щодо притягнення до адміністративної відповідальності позивача на місті зупинки без надання права на отримання юридичної допомоги.

У судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

На адресу суду повернувся конверт направлений на адресу позивача, однак відповідно до ст. 35 КАС України вказана кореспонденція є врученою.

Неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.6 ст. 12 та ч.1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 09.11.2017 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 24.05.2017 інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми лейтенантом поліції Окунем Д.Ю. стосовно позивача була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 620464, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Відповідно до вказаної постанови 24.05.2017 о 14 год. 20 хв. в м. Суми по вул. С. Бандери біля буд. № 54 водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем КIA Carens 2.0 LX, здійснив зупинку транспортного засобу на перехресті, чим порушив п.15.9 "г" ПДР України (а.с.5).

Не погодившись із вказаною постановою у справі про адміністративне правопорушення, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом про її скасування.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкції ч. 1 статті 122 КУпАП, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства; доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено; факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах доказами.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваною постановою серії АР № 620464 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Частиною ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 15.9 "Г" Правил дорожнього руху України зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Згідно з п. 15.14 Правил дорожнього руху у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9, 9.10, 9.11 цих Правил.

Відповідно до п.п. "ґ" п. 9.1 Правил дорожнього руху попереджувальними сигналами є: увімкнення аварійної сигналізації, сигналів гальмування, ліхтаря заднього ходу, розпізнавального знака автопоїзда.

За унормуванням п.п. "а", "в" п. 9.9 Правил дорожнього руху аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі; на механічному транспортному засобі, який рухається з технічними несправностями, якщо такий рух не заборонений цими Правилами.

Пунктом 9.10. Правил дорожнього руху передбачено, що разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними, у разі: a) скоєння дорожньо-транспортної пригоди (ДТП); б) вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м.

Якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, треба встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар: a) ззаду на транспортному засобі, зазначеному в пункті 9.9 ("в", "г", "ґ) цих Правил; б) з боку гіршої видимості для інших учасників дорожнього руху у випадку, зазначеному в підпункті "б" пункту 9.10 цих Правил.

У пункті 1.10 Правил дорожнього руху передбачено визначення терміну "вимушена зупинка" - це припинення руху транспортного засобу через його технічний стан або небезпеку, яка створюється вантажем, що перевозиться, станом водія (пасажира) або перешкодою в дорозі. Навмисна зупинка в місці, де це заборонено, в тому числі і з ввімкненням аварійної світлової сигналізації, є порушенням Правил.

Зі змісту вказаних норм права вбачається, що не буде вважатися порушенням Правил дорожнього руху припинення руху транспортного засобу в місці, де зупинку заборонено, через технічний стан автомобіля або перешкоди на дорозі за умови, що водієм буде дотримано вимоги пунктів 9.9, 9.10, 9.11 цих Правил, тобто за умови ввімкнення аварійної світлової сигналізації.

В свою чергу невиконання водієм вказаних вимог Правил може призвести до створення аварійних ситуацій на дорозі та не буде вважатися вимушеною зупинкою в межах дозволених відступів від Правил дорожнього руху, що має наслідком притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема наданих позивачем доказів, внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, пов'язаної із неналежним утриманням автомобільної дороги, транспортний засіб позивача зазнав пошкоджень, що призвело до несправного технічного стану автомобіля. Від так припинення руху транспортного засобу та зупинка на перехресті були вимушеними.

Разом із тим, позивачем не було виконано всіх умов, дотримання яких є обов'язковим для того щоб вказана вимушена зупинка не вважалася порушенням Правил дорожнього руху. Зокрема ОСОБА_1 не діяв згідно з вимогами пунктів 9.9, 9.10, 9.11 цих Правил та не ввімкнув негайно після вимушеної зупинки аварійну світлову сигналізацію.

Таким чином, дії інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми лейтенанта поліції Окуня Д. Ю. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є правомірними, а в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем не заперечується факт не дотримання ним вимог пунктів 9.9, 9.10, 9.11 Правил дорожнього руху, але як на причину невиконання вказаних приписів він посилається на те, що не встиг ввімкнути аварійну сигналізацію до моменту прибуття поліцейських до місця події.

Колегія суддів критично ставиться до таких аргументів позивача та не вважає їх поважними, оскільки ввімкнення аварійної сигналізації має відбуватися негайно після вимушеної зупинки та враховуючи те, що сигнал ввімкнення аварійної сигналізації знаходиться безпосередньо на панелі приборів автомобіля, відсутні будь-які перешкоди для одномоментного включення сигналу.

Крім того, позивач у позовній заяві вказує, що з моменту вимушеної зупинки до прибуття інспектора пройшло 20-30 хвилин, а тому ОСОБА_1 мав достатньо часу для вчинення всіх необхідних дій.

Колегія суддів приймає до уваги посилання позивача на акт обстеження ділянки вулично - шляхової мережі, припис від 29.05.2017, фотографії автомобіля, що знаходився у пошкодженому стані, але вважає за необхідне вказати, що надані докази дійсно підтверджують факт вимушеної зупинки транспортного засобу, але не виключають відповідальності ОСОБА_1 щодо не ввімкнення аварійної сигналізації.

Також колегія суддів відхиляє посилання апелянта на порушення інспектором процедури притягнення до адміністративної відповідальності, а саме розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу з таких підстав.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" від 14.07.2015 № 596-VIII, який був прийнятий після винесення рішення Конституційним Судом України 26.05.2015 по справі № 5-рп/2015, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року № 1408/27853 (далі по тексту - Інструкція № 1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п.п.1, 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, відповідач правомірно в межах наданих йому повноважень розглянув справу на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Щодо відмови в наданні права на отримання юридичної допомоги під час притягнення позивача до відповідальності, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно зі сталою практикою Європейського суду з прав людини (зокрема справа "Максименко проти України") Суд обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов'язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція ст. 122 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта, що останньому було відмовлено в отриманні юридичної допомоги.

Таким чином колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що адміністративне стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкції ч.1 статті 122 КУпАП, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах доказами, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.09.2017 по справі № 592/6297/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Чалий І.С.
Судді Пянова Я.В. Зеленський В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 10.11.2017.