Справа № 460/5659/16-а
Суддя: Карпин І. М.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 460/5659/16-а
Провадження №2-а/460/204/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.06.2017 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Карпин І.М.

з участю секретаря судових засідань Мельник Є.Є.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Баранова С.О.

представника відповідача Мацюк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Яворові Львівської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новояворівського міського центру зайнятості про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :
20.12.2016 позивача ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про визнання незаконними дій Новояворівського міського центру зайнятості щодо відмови у перерахунку йому допомоги по безробіттю, зобов`язання відповідача провести перерахунок допомоги по безробіттю із зарахуванням до його страхового стажу періодів роботи у ТзОВ «Торговельно-виробничому підприємстві «Львівський автонавантажувач» з 30.11.2008 до 01.01.2011 та з 01.07.2011 до 19.12.2012 та виплату допомоги по безробіттю з урахуванням виплачених протягом січня квітня 2013 року сум, а також здійснити нарахування компенсації за несвоєчасно виплачену допомогу по безробіттю за період з 26.04.2013 до дня прийняття постанови про вирішення спору по суті та виплатити дану компенсацію.
21.03.2016 позивач подав заяву про збільшення позовних вимог в частині проведення виплати допомоги по безробіттю з урахуванням індексації.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він з 29.12.1978 працював на Львівському заводі автонавантажувачів на різних посадах та у різних структурних відділеннях. Підприємство неодноразово реорганізовувалося, змінювало назву, востаннє ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач». 19.12.2012 він був звільнений, у зв`язку з ліквідацією підприємства. Після звільнення з роботи перебував на обліку в Новояворівському міському центрі зайнятості як безробітний та отримував допомогу по безробіттю. При первинному визначенні розміру допомоги центр зайнятості врахував його безперервний страховий стаж понад 10 років. Однак з 26 квітня 2013 центром зайнятості було проведено йому перерахунок розміру допомоги, так як не враховувався страховий стаж, за який не було працедавцем сплачено страхові внески. Постановою суду від 26.02.2016 до його страхового стажу було зараховано періоди роботи у ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач» та встановлено, що його страховий стаж перед реєстрацією як безробітного становив більше 12 місяців. 25.10.2016 він звернувся в центр зайнятості з вимогою провести перерахунок допомоги по безробіттю, однак відповідач відмовив йому у здійсненні такого перерахунку, тому просить позов задовольнити в повному обсязі.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав, давши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просить заявлений позов задовольнити.
Представник позивача адвокат Баранов С.О. в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та пояснив, що вважає, що заявлені позовні вимоги його довірителя підлягають до задоволення. Зазначав, що постановою Яворівського райсуду від 26.02.2016 встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 є більшим, ніж 12 місяців, з його зарплати утримувалися страхові внески, однак роботодавцем не перераховувались у відповідні державні фонди. Вважає, що ОСОБА_1 має право на отримання допомоги по безробіттю у відсотках до його середньої заробітної плати, а відтак йому слід здійснити перерахунок такої допомоги. Крім того, зважаючи на те, що відповідач нараховував допомогу по безробіттю протягом квітня 2013 року - січня 2014 року, а виплату не проводив, неправомірно стягуючи нараховані суми, тому слід здійснити нарахування компенсації за несвоєчасно виплачену допомогу по безробіттю за період з 26.04.2013 до дня прийняття постанови про вирішення спору по суті та виплатити дану компенсацію Просив позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача Новояворівського міського центру зайнятості Мацюк Н.М. в судовому засіданні проти позову заперечила, підтримала письмове заперечення на поданий позов. Зазначила, що обчислення страхового стажу, умови, тривалість та розмір виплати допомоги по безробіттю визначається статтями 21, 22, 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015 №613. Оскільки станом на момент розгляду заяви позивача від 25.10.2016 про перерахунок страхового стажу, його страховий стаж протягом 12 місяців, що передували реєстрації як безробітного, за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування становив менше шести місяців, то відповідно до законодавства він мав право на допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі. Підстав для перерахунку допомоги по безробіттю не було. Так як на даний час інформація щодо сплати роботодавцем ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відсутня, підстав для здійснення перерахунку розміру допомоги по безробіттю немає. У випадку надходження з державного реєстру даних про сплату єдиного внеску, ОСОБА_1 може бути здійснено перерахунок виплати допомоги по безробіттю. Вважає, що вимоги щодо нарахування компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати та індексації грошових доходів є безпідставними, оскільки компенсації та індексації підлягають нараховані, але не виплачені грошові доходи. Просить в позові відмовити.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, дослідивши докази, які мають значення для вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , згідно записів трудової книжки, працював з 29.12.1978 року по 31.05.2002 року, та з 03.06.2002 року по 19.12.2012 року на Львівському заводі автонавантажувачів (яке в подальшому реорганізовувалося та перейменовувалося на ВО «Автонавантажувач», ВАТ «Львівський автонавантажувач», ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач», ЗАТ «Автонавантажувач», ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач»).
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Позивач ОСОБА_1 після звільнення з роботи з 11.01.2013 перебував на обліку у Новояворівському міському центрі зайнятості, йому було надано статус безробітного, призначено допомогу по безробіттю.
Відповідно до п.1, 2 ст.21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню на випадок безробіття та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем страхові внески. Страховий стаж обчислюється за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що право на допомогу по безробіттю, залежно від страхового стажу, мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи, як безробітної, становить не менше, ніж шість місяців, за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачає, що застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу, але не менше ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду для цієї категорії осіб:… понад 10 років -70 відсотків. Допомога по безробіттю виплачується у відсотках до визначеного розміру: перші 90 календарних днів 100 відсотків, протягом наступних 90 календарних днів 80 відсотків,у подальшому - 70 відсотків.
Відповідно до розділу 2 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженому наказом Міністерства соціальної політики України 15.06.2015№ 613, допомога по безробіттю призначається центрами зайнятості з восьмого дня після реєстрації безробітного за його особистою заявою за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку. Розмір допомоги по безробіттю визначається на підставі відомостей Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) залежно від страхового стажу, заробітної плати (доходу), а також довідок про грошове забезпечення, виданих особі військовими комісаріатами, де така особа перебувала на обліку, військовими частинами, органами, де особа проходила службу.
Загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю застрахованим особам не може перевищувати 360 календарних днів (особам передпенсійного віку - не більше 720 календарних днів) протягом двох років з дня її призначення.
Якщо страховий стаж протягом 12 місяців, що передують реєстрації особи як безробітної, становить шість або більше місяців, допомога по безробіттю визначається у відсотках до її середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), визначеної відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266, залежно від страхового стажу:до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років - 55 відсотків; від 6 до 10 років - 60 відсотків; понад 10 років - 70 відсотків. Залежно від тривалості безробіття допомога по безробіттю зменшується і виплачується у відсотках до визначеного розміру: перші 90 календарних днів - 100 відсотків; протягом наступних 90 календарних днів - 80 відсотків; надалі - 70 відсотків.
Якщо страховий стаж протягом 12 місяців, які передують реєстрації особи як безробітної, менший шести місяців або особа була звільнена з останнього місця роботи на підставах, передбачених пунктами 3, 4, 7 і 8 частини першої статті 40, статтями 41 (крім пункту 5) і 45 Кодексу законів про працю України, та в разі, якщо ця робота була її останнім видом зайнятості, допомога по безробіттю призначається в мінімальному розмірі, який встановлюється правлінням Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
Якщо на восьмий день з дати реєстрації безробітного, що є застрахованою особою, відсутні дані в повному обсязі для обчислення страхового стажу та середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), допомога по безробіттю призначається в мінімальному розмірі, який встановлюється правлінням Фонду. Після надходження уточнених даних про застраховану особу з Державного реєстру, для військовослужбовців - після подання особою документів з військового комісаріату, де така особа перебувала на обліку, військової частини або органів, де проходила службу, здійснюється перерахунок виплати допомоги по безробіттю з дня її призначення. У разі припинення реєстрації безробітного перерахунок може здійснюватися за заявою особи або за рішенням суду.
Як вбачається із повідомлення Новояворівського міського центру зайнятості від 07.11.2016, за період перебування на обліку ОСОБА_1 нараховано допомогу по безробіттю у сумі 21943,73 грн: січень 2013 1776,00 грн; лютий 2013 4469,01 грн; березень 2013 4588,00 грн; квітень 2013 року - 4310,27 грн; травень 2013 - 2746,76 грн; червень 2013- 544,00 грн; липень 2013 - 544,00 грн; серпень 2013 - 544,00 грн; вересень 2013- 544,00 грн; жовтень 2013- 544,00 грн; листопад 2013 - 544,00 грн; грудень 2013 - 544,00 грн; січень 2014 - 245,69 грн. Виплачено допомогу по безробіттю в сумі 14632,54 грн, утримано 7311,19 грн.
З наданих пояснень сторін судом встановлено, що розмір нарахованої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 було зменшено, оскільки його страховий стаж протягом 12 місяців, що передували реєстрації як безробітного, за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування становив менше шести місяців.
Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 26.02.2016 зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Яворівському районі Львівської області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період його роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» з 30.11.2008 року по 01.01.2011 року та з 01.07.2011 року до 19.12.2012 року, період його перебування на обліку як безробітного в Новояворівському міському центрі зайнятості з 20.01.2013 року по 14.01.2014 року, та зобов`язано провести перерахунок пенсії позивачу ОСОБА_1 з 10.02.2015 року відповідно до ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Під час розгляду справи судом встановлено з оглянутих копій розрахункових листів та довідок, що за період з 30.11.2008 по 01.01.2011 та з 01.07.2011 до 19.12.2012 при виплаті заробітної плати позивачу ОСОБА_1 утримувалися страхові внески ( з 01.01.2011 єдиний соціальний внесок).
Як вбачається із листа Новояворівського міського центру зайнятості від 07.11.2016 ОСОБА_1 25.10.2016 року звертався із заявою до центру зайнятості із заявою про перерахунок виплати допомоги по безробіттю, однак йому було відмовлено у зв`язку з тим, що на момент розгляду заяви його страховий стаж протягом 12 місяців, що передували реєстрації як безробітного, за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування становив менше шести місяців, тому відсутні підстави для перерахунку даної допомоги. Водночас зазначено, що у разі надходження з державного реєстру даних про сплату єдиного внеску може бути здійснено перерахунок виплати допомоги по безробіттю згідно з даними Державного реєстру за його заявою або за рішенням суду.
З пояснень сторін та матеріалів справи судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 за результатами обміну даними з ПФУ про дохід особи (дата відповіді 13.01.2013) було призначено виплату допомоги по безробіттю з урахуванням страхового стажу більше 10 років. За результатами наступного обміну даними з ПФУ та даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування було встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 протягом 12 місяців, що передували реєстрації як безробітного, становить менше шести місяців, тому було прийнято рішення щодо відміни виплати допомоги по безробіттю залежно від страхового стажу та прийняття рішення про виплату допомоги по безробіттю без урахування страхового стажу.
Представник відповідача зазначала, що з метою отримання уточнених даних щодо сплати єдиного соціального внеску ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач» Новояворівський міський центр зайнятості періодично надсилав електронні запити до Державного реєстру застрахованих осіб, однак інформація про сплату єдиного соціального внеску була відсутня.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України 08 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464-VI).
Статтею 4 цього Закону встановлено перелік осіб, які є платниками єдиного внеску це, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний пред`являти на вимогу застрахованої особи, на користь якої він сплачує єдиний внесок, повідомлення про взяття на облік як платника єдиного внеску та надавати інформацію про сплату єдиного внеску, в тому числі у письмовій формі.
З цим правом кореспондується обов`язок такого платника своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI), який підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 9 Закону № 2464-V).
При цьому, у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (частина 11 статті 9 Закону № 2464-VI)
Виходячи зі змісту наведених норм, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи, підлягають обов`язковій сплаті і є гарантією матеріального забезпечення особи на випадок її безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин. Відповідальність за порушення умов та порядку сплати таких внесків покладено на платника єдиного внеску та його посадових осіб.
При цьому, особи, які сплачують такі внески через роботодавця, без сприяння державних органів позбавлені можливості безпосередньо і оперативно впливати на повноту і своєчасність такої сплати, що, фактично, у випадку неповної чи несвоєчасної сплати, означатиме порушення їх прав на отримання соціальних гарантій.
Таким чином суд вважає, що несплата роботодавцем ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач» страхових внесків, які роботодавець попередньо відрахував із заробітної плати працівника, не може бути підставою для позбавлення права такого працівника на отримання соціальних гарантій, оскільки вини позивача в несвоєчасній сплаті працедавцем страхових внесків немає.
Механізм державного соціального страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх прав.
Відомості про те, що орган, відповідальний за повноту та своєчасність сплати страхових внесків, у вказаний період вживав заходів на усунення порушень з боку ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач» з приводу несплати підприємством страхових внесків в матеріалах справи відсутні, що свідчить про відсутність контролю з боку уповноваженого органу, який в силу своїх повноважень був зобов`язаний вжити відповідних заходів щодо усунення порушень з боку роботодавця.
Отже, позивач не може бути позбавлений права на отримання соціальних гарантій через те, що орган, відповідальний за повноту та своєчасність сплати страхових внесків своєчасно не вжив дієвих заходів, що призвело до порушення гарантованого державою права на отримання позивачем допомоги по безробіттю.
Відтак, несплата підприємством страхових внесків, які роботодавець попередньо відрахував із заробітної плати працівника, не може бути підставою для позбавлення його права на отримання соціальних гарантій, оскільки це призведе до порушення принципу рівності особи перед законом.
За таких обставин суд дійшов висновку, що слід зобов`язати Новояворівський міський центр зайнятості провести перерахунок допомоги по безробіттю із зарахуванням до страхового стажу період його роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» з 30.11.2008 по 01.01.2011 та з 01.07.2011 року до 19.12.2012 року та провести виплату допомоги по безробіттю з урахуванням виплачених сум.
Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача індексації доходів суд вважає таку передчасною, з огляду на наступне.
За приписами статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
За приписами статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника. Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають одноразового характеру, зокрема, оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер.
Згідно зі статтею 4 вказаного Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка, а з січня 2016 року - 103 відсотка.
Аналізуючи наведені правові норми, суд дійшов висновку, що індексація є гарантією мінімізації втрат доходу у зв`язку з несвоєчасною його виплатою та ростом індексу споживчих цін.
Разом з тим, у суду відсутні підстави вважати, що при здійсненні відповідних нарахувань та виплат відповідачем не буде самостійно проведено індексацію на суму донарахованої виплати, що в майбутньому призведе (може призвести) до порушення прав позивача.
Відносно позовної вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання відповідача здійснити нарахування компенсації за несвоєчасну виплату допомоги по безробіттю за період з 26.04.2013 до дня прийняття постанови про вирішення спору по суті суд встановив наступне.
Відповідно до довідки №2027, виданої 27.06.2017 Новояворівським міським центром зайнятості, ОСОБА_1 нараховано згідно рішення від 31.01.2013 (з урахуванням страхового стажу) в розмірі 17696,99 грн, згідно рішення від 24.05.2013 ( без урахування страхового стажу) в розмірі 6440,27 грн, а виплачено 14632,54 грн.
Позивач ОСОБА_1 дозволу проводити утримання із нарахованої допомоги не надавав, будь-якої законної підстави проводити утримання нарахованих позивачу доходів представником відповідача не наведено.
Згідно із ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадках порушення встановлених строків їх виплат, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Ст.2 даного Закону передбачає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержали на території України і які не мають разового характеру:пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення та інші.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Таким чином компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати підлягають лише нараховані, але не виплачені грошові доходи, а відтак вимога про зобов`язання відповідача здійснити нарахування компенсації за несвоєчасно виплачену допомогу підлягає частково до задоволення, а саме: в частині компенсації нарахованої, але не виплаченої допомоги по безробіттю з квітня 2013 по день звернення до суду, що буде достатнім захистом порушеного права позивача.
Враховуючи те, що розмір допомоги по безробіттю відповідачем визначається зокрема на підставі відомостей Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування залежно від страхового стажу, відомості в Державному реєстрі щодо сплати роботодавцем ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач» єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відсутні, постановою Яворівського районного суду Львівської області від 26.02.2016 було зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Яворівському районі Львівської області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу відповідні періоди його роботи в ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач», а тому підстав для визнання дій відповідача щодо відмови у перерахунку допомоги по безробіттю за зверненням позивача ОСОБА_1 25.10.2016 неправомірними суд не вбачає.
Оцінюючи в сукупності зібрані у справі докази суд дійшов висновку, що позов підлягає частково до задоволення.
Відповідно до частини 1, 3 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір в розмірі 1653,6 грн.
У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнування на утримання Новояворівського міського центру зайнятості на користь ОСОБА_1 частково відповідно до задоволених позовних вимог документально підтверджених судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі у розмірі 1102,40 грн
Керуючись ст.ст. 11, 17, 18, 70, 71, 86, 94, 158-163 КАС України, суд , -

п о с т а н о в и в :
позов задовольнити частково.

Зобов`язати Новояворівський міський центр зайнятості провести ОСОБА_1 перерахунок допомоги по безробіттю із зарахуванням до страхового стажу періоду його роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» з 30.11.2008 по 01.01.2011 та з 01.07.2011 до 19.12.2012 та провести виплату допомоги по безробіттю з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язати Новояворівський міський центр зайнятості здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації за несвоєчасно виплачену нараховану допомогу по безробіттю з квітня 2013 року по день звернення до суду за захистом порушеного права - 20.12.2016.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань на утримання Новояворівського міського центру зайнятості в користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 1102 (одну тисячу сто дві) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя І.М.Карпин