Справа № 757/23195/17-а
Суддя: Москаленко К. О.
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року cуддя Печерського районного суду Москаленко К.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправними дії та зобов'язання призначити пенсію у зв'язку із втратою годувальника,-

ВСТАНОВИВ:

24.04.2017 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить наступне.

Визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв'язку із втратою годувальника.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві призначити ОСОБА_1 пенсію у зв'язку із втратою годувальника -державного службовця- в розмірі пенсії у відсотках від суми заробітної плати померлого годувальника, що складає 70% на одну особу.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що вона перебуває на обліку у відповідача з 07.07.2008 та отримує пенсію за віком. ЇЇ чоловік ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, отримував пенсію призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII, і на час його смерті вона перебувала на його утриманні, а відтак вона має право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника. У зв'язку з чим, вона звернулась до відповідача із заявою про переведення її на інший вид пенсії - у зв'язку із втратою годувальника. Однак, листом відповідача від 16.02.2017 за №9204/3 позивачу було відмовлено у зв'язку з тим, що, починаючи з 01.05.2016 пенсії в разі втрати годувальника не призначаються відповідно до ст.37 Закону України №3723-XII. Вважає відмову Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві у призначенні позивачу вказаної пенсії у зв'язку із втратою годувальника протиправною та такою, що порушує її права, передбачені чинним законодавством.

Відповідно до п.2 ч.1, ч.4 ст.183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Представник відповідача Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві надав суду письмові заперечення, згідно яких зазначив, що з 01.05.2016 набрав чинності Закон України « Про державну службу» від 10.12.2015 №889-V-III, яким передбачено певні особливості пенсійного забезпечення державних службовців. Згідно підпункту 1) пункту 2 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889- V-III, вказано, що Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723 - XII втратив чинність, крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону, норма якої діє тільки при призначенні пенсії. Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889- V-III не передбачено умови та порядок призначення пенсії в разі втрати годувальника. Таким чином, починаючи з 01.05.2016 пенсії в разі втрати годувальника не призначаються відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723- XII, яка була чинна до 01.05.2016, а призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 (із змінами та доповненнями). Таким чином вважав позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку у Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві з 07.07.2008 та отримує пенсію за віком, що підтверджується довідкою від 12.01.2017 №127/03, виданою Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві. (а.с.14)

Згідно розпорядження №183545 від 13.07.2016 позивачу проведено перерахунок пенсії у зв'язку з втратою годувальника ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.5, 13)

Позивач звернулась до відповідача із заявою про переведення її на інший вид пенсії - у зв'язку з втратою годувальника ОСОБА_3 - державного службовця.

Листом відповідача від 16.02.2017 за №9204/03 позивачу повідомлено про те, що починаючи з 01.05.2016 пенсії в разі втрати годувальника не призначаються відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723- XII, яка була чинна до 01.05.2016, а призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», як це передбачено ст.90 Закону №889. (а.с.18)

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-ХІІ), «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889- VIII)

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції від 16.12.1993) у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв'язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім'ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім'ї - 90 відсотків.

До непрацездатних членів сім'ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Право на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім'ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

Згідно з п. 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VІІІ «Про державну службу» визначено, що на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» можуть розраховувати особи, які на день набрання чинності Закону № 889-VІІІ мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету міністрів України.

Відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-V-III, що набув чинності з 01.05.2017, державні службовці, які на день набрання чинності цим законом обіймають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 попереднього Закону України «Про державну службу», мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 (в редакції від від 16 грудня 1993 року) в порядку, визначеному для осіб, які мають не менше, як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності новим Законом мають не менше, як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею Закону № 3723-XII, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 цього «старого» закону в порядку, визначеному для осіб, які мають не менше, як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції від 16 грудня 1993 року) право на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім'ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

У разі смерті державного службовця непрацездатним членам його сім'ї, які були на його утриманні призначається пенсія по втраті годувальника, яка обчислюється у відсотках від суми заробітної плати померлого годувальника з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (стаття 37 Закону).

Згідно з п.2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про держслужбу втратив чинність Закон №3723, крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і12 цього розділу.

Пунктами 10 та 12 вищезазначеного розділу передбачено право державних службовців за певних умов на призначення пенсії за віком відповідно до ст.37 Закону №3723.

Пенсії по інвалідності та уразі втрати годувальника, а також пенсії за віком, особам, які не мають права на призначення пенсії відповідно до зазначеної статті, призначаються згідно з нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Як вбачається з матеріалів справи, чоловік Позивача - ОСОБА_3, який отримував пенсію відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» помер ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто пенсія померлого чоловіка була призначена та виплачувалась до внесення змін до пенсійного Законодавства (01.06.2015).

Відтак, суд приходить до висновку, що позивач має право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім'ї на загальних підставах, тобто у розмірі 50% суми пенсії померлого годувальника, яку останній отримував на день своєї смерті.

Таким чином, оскільки, починаючи з 01.06.2015 пенсії у зв'язку з втратою годувальника призначаються на загальних підставах, вважаю відсутніми підстави відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції від 16.12.1993 грудня) для призначення позивачу пенсії у зв'язку із втратою годувальника - державного службовця- в розмірі пенсії у відсотках від суми заробітної плати померлого годувальника, що складає 70% на одну особу.

За вказаних обставин, підстави стверджувати про протиправність дій відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії у зв'язку із втратою годувальника відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції від 16.12.1993), відсутні, а відтак і для зобов'язання вчинити відповідні дії.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

У зв'язку з відмовою у позові, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ст.ст. 2, 6, 9, 11, 71, 99, 158-163, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправними дії та зобов'язання призначити пенсію у зв'язку із втратою годувальника - відмовити.

Постанова судді, прийнята у скороченому провадженні, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на постанову судді подається Київському апеляційному адміністративному суду через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова судді, прийнята у скороченому провадженні, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Печерського

районного суду м.Києва К.О.Москаленко