Справа № 813/8245/13-а
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року № 813/8245/13-а

Львівський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кухар Н.А.,

судді - Грень Н.М.,

судді - Москаля Р.М.

за участю секретаря судового засідання Шавель М.М.

позивача ОСОБА_1;

представника позивача ОСОБА_2;

третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Миколаївського районного відділу Головного управління надзвичайних ситуацій України у Львівській області, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_5 сільської ради Миколаївського району Львівської області, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсними правових актів індивідуальної дії та їх скасування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Миколаївського районного відділу Головного управління надзвичайних ситуацій України у Львівській області, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_5 сільської ради Миколаївського району Львівської області, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в якому, із урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 07 вересня 2017 року, просить:

- визнати неправомірними дії Миколаївського РВ МНС України у Львівській області про надання висновків №21/201 від 07.03.2007 року і №27/279 від 03.04.2007 року;

- визнати неправомірним дозвіл Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області №22 від 07.05.2007 року на виконання будівельних робіт та скасувати його;

- визнати неправомірними дії Миколаївської райдержадміністрації про затвердження акту про здачу в експлуатацію пивного бару с. Дроговиж, вул. Шевченка, 222, Миколаївського району Львівської області;

- визнати неправомірним розпорядження Голови Миколаївської райдержадміністрації №216 від 25.05.2008 року і зобовязати його скасувати це розпорядження.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 самочинно без дозвільних документів перебудував котлован під пивний бар з надбудовою, що є порушенням п.3.1 та п.3.25 ДБН 360-92 в частині відстаней до сусідньої межі ділянки. Крім того, позивач вважає, що дозвіл на виконання будівельних робіт виданий на підставі проекту на реконструкцію підвальних приміщень під пивний бар, який не затверджений Дороговизькою сільською радою та без надання дозволу на зміну цільового призначення земельної ділянки. Також, позивач вважає, що його вимоги підтверджуються висновком Державного підприємства «Західний експертно-технічний центр» від 25.06.2007 року та ТОВ Науково-виробничого підприємства «Тріада» від квітня 2008 року. Крім цього зазначає, що дії Миколаївської райдержадміністрації щодо прийняття акту про здачу в експлуатацію пивного бару та його затвердження розпорядженням №216 від 20 травня 2008 року неправомірними, оскільки відповідач 1 не перевірив законність надання дозволу на будівництво та наявність усіх необхідних документів.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Пояснили, що мають намір стягнути заподіяну шкоду з третьої особи.

Відповідачі та третя особа Дороговизька сільська рада Миколаївського району Львівської області в судове засідання участь представників не забезпечили, про день та час розгляду справи належно повідомлені про причини неявки суд не повідомили.

В судовому засіданні треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заперечили щодо задоволення позовних вимог та пояснили, що позивачем також порушено будівельні норми, а також, що у позивача відсутнє право яке б підлягало захисту, крім того побудоване приміщення використовується під підвал.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та третіх осіб, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

17 листопада 2006 року Дороговизька сільська рада Миколаївського району Львівської області прийнято рішенням №48, яким надала ОСОБА_4 дозвіл на збір матеріалів попереднього погодження на реконструкцію підвальних приміщень з надбудовою приміщень під пивний бар на власній земельній ділянці площею 143 м кв. за адресою: Львівська область, Миколаївський район, с. Дороговиж, вул. Шевченка, 222.

Пунктом 3 цього ж рішення передбачено представлення матеріалів попереднього погодження на затвердження в Дороговизьку сільську раду.

На підставі цього рішення розроблено проект реконструкції підвальних приміщень з надбудовою приміщень під пивний бар за вищенаведеною адресою.

7 травня 2007 року на підставі згаданого рішення органу місцевого самоврядування Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської районної державної адміністрації, правонаступником якої є Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю Львівської області, було надано ОСОБА_4 дозвіл на виконання будівельних робіт за № 22.

7 квітня 2008 року даний об'єкт будівництва був прийнятий в експлуатацію актом Державної приймальної комісії, який затверджений розпорядженням голови Миколаївської районної державної адміністрації № 216 від 20 травня 2008 року.

Не погоджуючись із даними актами, ОСОБА_1 звернувся до суду. Справа розглядалась судами неодноразово. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 червня 2017 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 березня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався наступним.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

В той же час, суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права в зв'язку із прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Однак, порушення вимог закону діями суб'єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов'язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

Тобто, обов'язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Позивач в адміністративному позові зазначив, що його права у публічно-правовій сфері порушуються розпорядженням голови Миколаївської районної державної адміністрації від 20.05.2008 року № 216, дозволом на виконання будівельних робіт інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Львівської області від 07.05.2008 року № 22, висновком Миколаївського районного відділу Головного управління Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи у Львівській області від 07.03.2007 року № 21/201 та експертним висновком Миколаївського районного відділу Головного управління Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи у Львівській області від 03.04.2007 року № 27/279. Додатково зазначив, що будівництво і прийняття в експлуатацію третьою особою пивного бару призвело до руйнування його будинку, що межує з баром, у вигляді тріщин у фундаменті і стінах, створенню перешкод в користуванні будинком, а також вказаними актами та діями відповідачів заподіяна матеріальна шкода майну позивача.

Між тим, як слідує з матеріалів справи, позивач заявив позов про оскарження актів, які видані третій особі ОСОБА_4І.З урахуванням наведеного, суд констатує, що учасниками правовідносин щодо будівництва та прийняття в експлуатацію пивного бару є відповідачі та третя особа ОСОБА_4, і саме для учасників таких правовідносин виникають, змінюються чи припиняються права та обовязки.

В той же час, порушення, на переконання позивача, його прав ОСОБА_4, а саме створення перешкод в користуванні будинком спричинені будівництвом та прийняттям в експлуатацію пивного бару третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, а не внаслідок прийняття відповідачами оскаржуваних актів індивідуальної дії.

Відтак, захист права власності на нерухоме майно та відшкодування заподіяної шкоди майну позивача діями третьої особи можливий в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, а тому судом не враховуються наявні в матеріалах справи експертні висновкиДержавного підприємства «Західний експертно-технічний центр» від 25.06.2007 року та ТОВ Науково-виробничого підприємства «Тріада» від квітня 2008 року.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено порушення його прав чи інтересів саме відповідачами під час будівництва та прийняття в експлуатацію ОСОБА_4 пивного бару на власній земельній ділянці площею 143 м кв. за адресою: Львівська область, Миколаївський район, с. Дороговиж, вул. Шевченка, 222.

Відсутність порушеного права та обрання помилкового способу захисту є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Таку ж правову позицію висловив Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 17 червня 2017 року у даній справі, яка є обовязковою для врахування судом першої інстанції при прийнятті рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Позивач не надав належних та допустимих доказів порушення його прав відповідачами при зверненні до суду з адміністративним позовом, а відтак не довів обґрунтованість та законність підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу норм Кодексу адміністративного судочинства України, матеріалів справи та ухвали Вищого адміністративного суду України від 17 червня 2017 року, враховуючи пояснення сторін, суд приходить до висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

З урахуванням положень ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати на користь позивача не присуджуються

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складено та підписано 10 листопада 2017 року.

Головуючий - суддя Кухар Н.А.

Суддя Грень Н.М.

Суддя Москаль Р.М.