Справа № 695/2827/17
Суддя: Середа Л. В.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/2827/17
номер провадження 2-а/695/105/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.

при секретарі Оніщенко Н.В.

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Золотоноша справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції СРПП №1 Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 20.0.9.2017 року серії ПС2№549923, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до старшого сержанта поліції СРПП №1 Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП від 20.09.2017 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.09.2017 року, близько 18.00 год. він займаючись особистими справами знаходився за адресою: вул. Черкаська, 4, у м. Золотоноша Черкаської області, де припаркував свій автомобіль біля проїзної частини. Дорожніх знаків, які б забороняли йому стоянку або зупинку його транспортного засобу не було. В цей час до нього підійшов працівник поліції, а саме відповідач ОСОБА_2 та повідомив позивача, що він здійснив зупинку на газоні, відокремленому від проїзної частини бордюрним каменем, чим порушив вимоги п. 15.10 (є) ПДР України. Позивач свою вину не визнав та наполягав, що вказане місце, де він зупинив свій автомобіль не є газоном, оскільки він засипаний камінням та цеглою, знаходиться навпроти виїзних воріт управління пенсійного фонду в Золотоніському районі та кожен день використовується для проїзду службового транспорту працівниками пенсійного фонду, окрім того знаки, які забороняють зупинку чи паркову транспортного засобу в даному місці відсутні. Однак працівником поліції пояснення позивача до уваги взяті не були, та не дивлячись на заперечення позивача, на місці була складена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,0 грн. Окрім того в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які переконливі докази здійснення позивачем зупинки транспортного засобу саме на газоні, а тому позивач вказану постанову працівника поліції не визнає та звернувся до суду із відповідним позовом в якому просив постанову скасувати та закрити провадження у справі про вказане адміністративне правопорушення.

У судове засідання позивач не зявився, однак звернувся до суду із заявою, в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі та в обґрунтування своїх позовних вимог надав фотографії місця, яке працівниками поліції було охарактеризоване як газон, на якому він залишив свій автомобіль.

Старший сержант поліції СРПП №1 Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_2 в судове засідання не зявився із невідомих для суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Із клопотаннями про розгляд справи за його відсутності чи про перенесення судового засідання до суду не звертався.

Відповідно до норм ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Вивчивши матеріали справи суд вважає можливим розглянути справу по суті за відсутності сторін, оскільки матеріали справи містять достатні данні, що свідчать про правовідносини сторін.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення від 20.09.2017 року серії ПС2 №549923, ОСОБА_1, керуючи автомобілем "Тойота Ленд-Крузер Прадо" 20 вересня 2017 року о 17 год. 55 хв. по вул. Черкаська в м. Золотоноша здійснив зупинку на газоні відокремленому від проїжджої частини бордюрним каменем, чим порушив п.п. 15.10 (є) ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, за що на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Як вбачається із матеріалів справи вказана постанова була винесена працівником поліції на місці зупинки транспортного засобу, а сам ОСОБА_1 від дачі пояснень та від отримання її копії відмовився, про що зазначено у вказаній постанові. В подальшому позивач отримав вказану постанову поштою, про що свідчить відповідний поштовий конверт, копія якого додана до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Згідно зі ст. 276 Кодексу справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 р. у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

у мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 122 Кодексу, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було винесено відповідачем на місці вчинення правопорушення без складання адміністративного протоколу, тим більше, що сам позивач обставини справи та свою вину у вчиненні правопорушення не визнав.

Також частиною п'ятою ст. 283 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Частина перша статті 258 КУпАП не містить посилання на статтю 122 КУпАП. Відповідно на ці правовідносини не поширюється положення частини третьої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Разом з тим, за загальним правилом відповідно до статті 254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Аналогічна правова позиція була висловлена Вищим адміністративним судом України в узагальненому науково-консультативного висновку застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП. та в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 07.06.2017 року за № К/800/18602/16.

При розгляді вказаної справи суд також враховує, що згідно з п.п. 15.10 (є) Правил дорожнього руху, стоянка забороняється на газонах.

Таким чином із диспозиції ч. 1 ст. 122 КУпАП вбачається, що відповідальність особи настає за даною статтею саме за порушення правил зупинки та стоянки транспортних засобів, які мають відповідати Правилам дорожнього руху.

У свою чергу в оспорюваній постанові зазначено, що позивач здійснив зупинку на газоні, тобто здійснив дії, які не передбачені п.п. 15.10 (є) ПДР, а тому не можуть бути охоплені вказаною статтею про адміністративне правопорушення.

Суд враховує, що відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 1ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Аналізуючи положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної категорії справ відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Також суд враховує, що відповідач не надав жодного доказу, які могли б підтвердити правомірність його дій та законність винесення вказаної вище постанови.

За вказаних обставин, враховуючи відсутність доказів правомірності дій відповідача, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, яка складена відносно ОСОБА_1 винесена без складення протоколу про адміністративне правопорушення, на місці вчинення правопорушення є неправомірною, у звязку з чим підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 171-2 КАС України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст., ст. 17, 18, 94, 158-163 КАС України, ст.ст. 9, 23, 33, 122, 256, 280, 283, 287, 293 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції СРПП №1 Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 20.0.9.2017 року серії ПС2№549923 задовольнити повністю.

Скасувати постанову старшого сержанта поліції СРПП №1 Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_2 ПС2 №549923 від 20.09.2017 року, за ч. 1 ст. 122 КУпАП про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1, у вигляді штрафу в сумі 255 грн., а також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Середа Л.В.