Справа № 826/12389/16
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 листопада 2017 року № 826/12389/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Добрянської Я.І. при секретарі судового засідання Корніюк А.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1

до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції

у м. Києві

Головного територіального управління юстиції у Київській області

треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_4 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві та Головного територіального управління юстиції у Лиївькій області, за участю третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3 в якому просила:

скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, що зареєстроване за ОСОБА_2, а саме:

- гаражний бокс АДРЕСА_1 кооператив по будівництву та експлуатації індивідульних гаражів АДРЕСА_2 що проведена державним реєстратором ОСОБА_5, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві 07.10.2015р.

- нежилі приміщення з АДРЕСА_3 магазин непродовольчих товарів загальною площею 93,30 кв. м, що розташовані в м. АДРЕСА_4, що проведена ОСОБА_6, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві 07.10.2015р.

- житловий будинок номер 110 загальною площею 422,1 кв.м., житловою площею 168 кв.м. по АДРЕСА_5, що проведена ОСОБА_7, реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області 10.12.2015р.

- земельну ділянку, площею 0,0822 га з кадастровим номером: НОМЕР_1, що розташована на території Київська області, Києво - АДРЕСА_6 з цільовим призначеннм для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що проведена ОСОБА_7, реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області 10.12.2015р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач протиправно відмовив в прийнятті заяви про скасування держаної реєстрації права власності, оскільки ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07.06.2016р. скасовано ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 25.09.2015р. про визнання мирової угоди між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, яка була підставою для реєстрації права власності на нерухомі об'єкти за ОСОБА_2, а відтак вважає, що відповідач діяв не в спосіб, не в межах та не в порядку визначеному Конституцією та законами України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.11.2017р. задоволено клопотання Головного територіального управління юстиції у м. Києві про залучення співвідповідача - Головне територіальне управління юстиції у Київській області.

У судовому засіданні 16.02.2017р. представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідачів заперечували проти вимог адміністративного позову, просили суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві подано заперечення на адміністративний позов.

Судом розглянуто справу відповідно до вимог ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4, перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 26.05.1995р. по 17.03.2014р. В період перебування у шлюбі подружжям було набуто спільне майно.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.09.2015р. визнано мирову угоду укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_8, за умовами якої ОСОБА_3 з метою погашення заборгованості перед ОСОБА_2 передає їй у власність належне йому нерухоме майно, а саме:

- гаражний бокс АДРЕСА_7, що належить на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу гаражного боксу посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстровим номером 1084. Право власності зареєстровано за Відповідачем 06 лютого 2003 року Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, про що зроблено запис за номером 25065 в книзі №100.

- нежилі приміщення з АДРЕСА_3 магазин непродовольчих товарів загальною площею 93,30 кв. м, які розташовані в м. АДРЕСА_4, що належить на підставі Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2, виданого 29 листопада 2010 року Головним управлінням комунальної власності м. Києва. Свідоцтво видане на підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва 29 листопада 2010 року НОМЕР_3

- житловий будинок номер 110 (сто десять) загальною площею 422,1 кв.м., житловою площею 160,8 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_8 що належить на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 24 вересня 2010 року Софіївсько - Борщагівською сільською радою на підставі Рішення виконавчого комітету Софіївсько - Борщагівської сільської ради від 14 вересня 2010 року № 350. Зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 24 вересня 2010 року.

- земельну ділянку, площею 0,0822 гектарів, що розташована на території Київська області, АДРЕСА_9, кадастровий номер: НОМЕР_1. Земельна ділянка належить Відповідачу на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, Серії НОМЕР_4 виданого 23 березня 2006 року Києво - Свтошинським районним відділом земельних ресурсів на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки №16146 від 27 грудня 2005 року. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації держаних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 81.

На підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 25.09.2015р. про затвердження мирової угоди, у жовтні-грудні 2015 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на вищезазначені об'єкти нерухомості.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07.06.2016р. скасовано ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 25.09.2015р. про затвердження мирової угоди, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що вищезазначені об'єкти нерухомості є об'єктами спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вирішення питання щодо яких є предметом справи про поділ майна подружжя.

Також, судом встановлено, що в провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ об'єктів спільної сумісної власності подружжя, зокрема об'єктів нерухомого майна, скасування рішення про державну реєстрацію яких є предметом даного позову, розгляд справи призначено на 13.02.2018р.

29.07.2016р. позивач звернулась до державного реєстратора із заявою про скасування держаної реєстрації права власності на вищезазначені об'єкти нерухомості до якої додала ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 07.06.2016р., якою скасовано ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 25.09.2015р. про затвердження мирової угоди.

Державним реєстратором було відмолено в прийнятті заяви.

Позивач вважає, що підставою відмови, стала відсутність у неї, рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили.

Таким чином, вважаючи, що для відновлення її майнових прав необхідним є скасування у судовому порядку державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі ухвали про затвердження мирової угоди, ОСОБА_4 звернулась до суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з того, що відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав регламентовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З матеріалів справи вбачається, що 27.07.2016р. позивач звернулась до державного реєстратора під № 16 та начальника відділу під № 3 за адресою м. Київ, проспект Перемоги, 97 із заявою про скасування держаної реєстрації права власності на об'єкти нерухомості до якої додала ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 07.06.2016р., якою скасовано ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 25.09.2015р. про затвердження мирової угоди.

Відповідно до п.п. 3 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 26.11.2015р. встановлено, що:

1) з дня набрання чинності цим Законом нотаріуси наділяються повноваженнями державних реєстраторів прав на нерухоме майно та можуть здійснювати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень без вчинення нотаріальної дії щодо такого майна;

2) у разі забезпечення виконавчими органами сільських, селищних та міських рад, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями умов, необхідних для реалізації повноважень, передбачених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", за рішенням Кабінету Міністрів України такі органи можуть наділятися повноваженнями суб'єктів державної реєстрації прав на відповідній адміністративно-територіальній одиниці до 1 січня 2016 року;

3) органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, припиняють надання послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць за рішенням Кабінету Міністрів України, прийнятим у разі забезпечення виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями умов, необхідних для реалізації повноважень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, але не пізніше 30 квітня 2016 року.

На виконання п.п. 3 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 26.11.2015р., розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26.04.2016р. № 261 затверджено Положення про Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Положення № 261).

Відповідно до п. 4 Положення № 261, Департамент відповідно до покладених завдань забезпечує, зокрема, проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Отже, починаючи з 01.05.2016р. вдповідач не наділений повноваженнями, щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, оскільки такі повноваження передані до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Суд зазначає, що в порядку КАС України, захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи законні інтереси, однак як вбачається з матеріалів справи відповідачем протиправних дій не вчинялось, права свободи чи інтереси позивача не порушувались.

Враховуючи той факт, що відповідач не є суб'єктом уповноваженим відповідно до закону на прийняття рішення про проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно, суд вважає, що вимоги про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Окрім цього суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Тобто, позивач, в межах дії Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який набрав чинності з 01.01.2016р., має можливість звернутись до уповноваженого суб'єкта з відповідною заявою про скасування державної реєстрації прав, які є предметом даного спору та з рішенням суду (ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07.06.2016р., якою скасовано ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 25.09.2015р. про затвердження мирової угоди), яким було скасовано документ, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 і за умов дотримання вимог чинного законодавства щодо порядку та форми звернення із заявою про скасування державної реєстрації, уповноваженим суб'єктом будуть розглянуті подані документи та прийняте рішення відповідно до вимог ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

З матеріалів справи вбачається, що позивач до уповноваженого суб'єкта про скасування державної реєстрації не зверталась.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач не надав доказів на підтвердження звернення до уповноваженого суб'єкта в порядку передбаченому чинним законодавством із відповідною заявою про скасування державної реєстрації права власності, а отже спір не виник і позовні вимоги є передчасними.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та їх передчасність.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, та керуючись ст. ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Я.І. Добрянська