Справа № 576/1532/17
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 р.Справа № 576/1532/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Старосуда М.І.

секретарі судового засідання: Жданюк А.О.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Гребіник В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 11 вересня 2017 року по справі № 576/1532/17 за позовом ОСОБА_3 до головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області Худана Юрія Михайловича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до головного інспектора будівельного нагляду управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області Худана Ю.М. (надалі також - відповідач), в якому просила скасувати постанову № 176 від 17.08.2017 р. по справі про адміністративне правопорушення.

Постановою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 11 вересня 2017 року відмовлено у задоволенні позову у повному обсязі (а.с.129, 131-134).

Позивач не погодившись з постановою суду першої інстанції, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, просило постанову скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову у повному обсязі (а.с.140-142). Постанову суду вважає не справедливим, таким, що не відповідає принципу верховенства права у контексті ст..ст.8, 129 Конституції України, ст..6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод., судом не виконанні завдання передбачені ч.3 ст.2 КАС України.

Апелянт наголошує, що мало місце порушення з боку відповідача, як такий, що не мав права на розгляд та прийняття постанови, який не вирішив клопотання про заявлений йому відвід, інспектор був упереджений у об'єктивному аспекті принципу справедливості. Притягнення позивача до такого визначеного розміру відповідальності, не можна вважати дрібним правопорушенням, тому як штраф у розмірі 8500 грн. значно перевищує розмір мінімального виду кримінальної відповідальності.

Висновки інспектора стосовно порушення не відповідають обставинам, встановленим на підставі наданих доказів. Судом безпідставно не взято до уваги доводи позивача та надані докази щодо відсутності тих вказаних в постанові порушень.

У постанові не визначено, які норми державних будівельних правил, як обов'язкових було порушено та чи є ці роботи обов'язковими та чи підлягають вони дозвільному регулюванню (декларуванню).

Судом не було належним чином досліджений акт перевірки, надана не належна оцінка фотознімкам відсутності наведених позивачем порушень.

Форма протоколу не відповідає встановленій формі в частині позицій «свідки порушення» та «додатки».

Апелянт наполягає, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності прийнята безпідставно та не законно.

Представник позивача наполягав на задоволенні апеляційної скарги.

Представник відповідача заперечував проти апеляційної скарги. Зазначив, що повторною перевіркою було встановлено усунення недоліків та припису, встановлених порушень.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі. Та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Як вбачається з постанови № 176 по справі про адміністративне правопорушення від 17.08.2017 р., прийнятої головним інспектором будівельного нагляду Худаном Ю.М., позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 96 КУпАП, за дії, що виразились у наведенні недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації (а.с.5-6).

Зокрема, у цій постанові інспектором зазначено, що в декларації про готовність об'єкта до експлуатації № 24 від 05.07.2017 р. на об'єкт: «Нове будівництво диспетчерського пункту на території господарського двору ТОВ «Велетень» Сумська область, м. Глухів, вул. Матросова, 31, директор ТОВ «Велетень» ОСОБА_3 вказала недостовірні дані.

На об'єкті невиконані роботи, які передбачались робочим проектом В-214-31-АБ, з влаштування по периметру будівлі асфальтобетонної відмостки, утеплення зовнішніх стін пінополістиролом 100 мм, штукатурка декоративна та акрилове фарбування, чим порушила п. 9 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 461, ч. 10 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ч. 9 ст. 96 КУпАП адмін. відповідальність настає - у разі експлуатації об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації, вчинені щодо об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1), крім порушень, передбачених частиною восьмою цієї статті.

Основним спірним питанням в межах справи, є встановлення наявності або відсутності вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч. 9 ст. 96 КУпАП, а саме достовірність або недостовірність наведених даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації, стосовно тих відомостей, які зазначені відповідачем, та пов'язані з цим дії відповідача стосовно прийняття оскаржуваної постанови в справі про адмінправопорушення.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектна документація - затверджені текстові та графічні матеріали, якими визначаються містобудівні, об'ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні, технологічні вирішення, а також кошториси об'єктів будівництва.

У відповідності до п. 3 п. 18 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 461, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1), та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація).

Відповідно до робочого проекту В-214-31-АБ «Нове будівництво диспетчерського пункту на території господарського двору ТОВ «Велетень» по вул. Матросова, 31, в м. Глухові Сумської області», передбачалось серед архітектурно-будівельних рішень влаштування по периметру будівлі асфальтобетонної відмостки, утеплення зовнішніх стін пінополістиролом 100 мм, штукатурка декоративна та акрилове фарбування (а.с.14-73). Зокрема у завданні на проектування, яке затверджувалось позивачем особисто, було зазначено про виконання проекту в об'ємі архітектурно-будівельних рішень, що передбачало влаштування по периметру будівлі асфальтобетонної відмостки, утеплення зовнішніх стін пінополістиролом 100 мм, штукатурка декоративна та акрилове фарбування (а.с.16, 41, 45).

Копією декларації про готовність об'єкта до експлуатації № 24 від 05.07.2017 р., стверджується, що позивач, як директор ТОВ «Велетень», що виступало замовником, подала до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області декларацію на об'єкт: «Нове будівництво диспетчерського пункту на території господарського двору ТОВ «Велетень» по вул. Матросова, 31, в м. Глухові Сумської області» (а.с.10-13).

Так, у п. 17 цієї декларації, позивач зазначила, що на об'єкті виконано всі передбачені проектною документацією згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами роботи, у тому числі щодо доступності маломобільних груп населення (а.с.13).

Тобто позивач навела у своїй декларації дані про те, що на новому об'єкті виконані усі роботи, що передбачались проектом і ці роботи виконані відповідно до нормативних правил і стандартів.

На останній сторінці цієї декларації позивач підписалась за те, що їй відомо, що за подання не в повному обсязі та недостовірних даних, зазначених в декларації про готовність об'єкта до експлуатації, встановлена відповідальність відповідно до закону.

Після подання вказаної декларації, орган архітектурно-будівельного контролю у відповідності до п. 18 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, провів перевірку повноти даних, зазначених у декларації. При цьому, як правильно зазначено судом, що вказана норма не зобов'язує залучати до участі у перевірці осіб, які здійснювали авторський чи технічний нагляд, про що зазначала в позові позивач, оскільки метою цього контролю є виключно перевірка повноти даних, зазначених у декларації.

Так, копією акту перевірки № 355 від 27.07.2017 р. стверджується, що на об'єкті невиконані роботи, які передбачались робочим проектом В-214-31-АБ, з влаштування по периметру будівлі асфальтобетонної відмостки, утеплення зовнішніх стін пінополістиролом 100 мм, штукатурка декоративна та акрилове фарбування (а.с.87-103, 117-124).

З вказаним актом перевірки позивач була ознайомлена 27.07.2017 р., про що свідчать її підписи на останній сторінці акту перевірки. При цьому позивач не висловлювала жодних заперечень чи зауважень стосовно виявлених при перевірці недоліків, що підтверджується її підписом у акті та відсутністю відповідних зауважень у графі VIII акту перевірки.

Доводи сторони позивача, що підпис позивача на акті, лише свідчить про ознайомлення з таким актом, не спростовує суті спірного питання та навпаки додатково підтверджує, що на момент перевірки був встановлений факт не до виконаних робіт, які зазначені у декларації, як виконанні, та жодних заперечень з цього приводу на цей час не надійшло.

Не знайшло свого підтвердження доводи апелянта стосовно неналежного дослідження акту перевірки судом першої інстанції. Судом надана належна йому оцінка.

Отже перевіркою встановлено, що станом на момент подання позивачем декларації, не були виконані усі роботи щодо архітектурно-будівельних рішень, що зазначалися у завданні робочого проекту В-214-31-АБ.

В зв'язку з чим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зазначивши у декларації відомості про те, що на об'єкті виконано всі роботи передбачені проектною документацією, позивач навела недостовірні дані у декларації про готовність об'єкта до експлуатації, вчинені щодо об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 9 ст. 96 КУпАП.

За таких обставин, колегія суддів також погоджується, що в діях позивача був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 96 КУпАП і відповідач у повній відповідності до своєї компетенції, цілком правильно встановивши фактичні обставини справи, виніс законну постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення, врахувавши при цьому характер вчиненого правопорушення, особу порушника та стягнув штраф фактично у мінімальному розмірі - 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

При цьому, як вбачається з оскаржуваної постанови, відповідач приймав рішення на підставі дослідження усіх тих доказів, які були представлені і в цій справі, зокрема він розглянув декларацію, робочий проект, акт перевірки та протокол про адмін..правопорушення, що узгоджується з ст..251 КУпАП, а тому посилання позивача про те, що відповідач при вирішенні справи не мав необхідних відомостей, є необґрунтованими.

Колегія суддів також вважає безпідставними доводи апелянта щодо невідповідності форми протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки протокол складено особою визначеною у ст. 255 КУпАП та за формою затвердженою Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.05.2012 р. № 240 «Про затвердження форм актів та інших документів, які складаються під час або за результатами здійснення державного архітектурно-будівельного контролю». В цьому протоколі чітко зазначено фактичні обставини справи, з яких зрозуміла суть претензій, зокрема те, що позивачу пред'явлено не порушення норм архітектурно-будівельних стандартів, а наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Як за змістом, так і за формою протокол не можна вважати таким, що складений з порушеннями, а інформація, що міститься в ньому не відповідає фактичним обставинам наведеним ц протоколі. Протокол слід вважати належним та допустимим доказом в межах справи.

Доводи сторони позивача-апелянта стовно того, що роботи, зазначені у акті перевірки, були проведені, що підтверджується фотознімками, колегія суддів також вважає безпідставними, судом першої інстанції з цього приводу надана належна оцінка, безпосередньо зважаючи на акт перевірки, до якого позивачем не висловлювалось жодних претензій під розгляду справи відповідачем, з наданих фотознімків також неможливо визначити чи були виконані ці роботи на час подання декларації, а не після винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, як не і можливо визначити чи проведені ці роботи взагалі на час розгляду справи.

До того ж, під апеляційного перегляду, стороною відповідача було зазначено, що в зв'язку з встановленими обставини щодо наведення у декларації недостовірної інформації, був винесений припис щодо усунення порушень. З метою перевірки виконання припису у вересні 2017 року була проведена позапланова перевірка, якою вже було встановлено усунення встановлених раніше порушень, що складають на теперішній час суть спірного питання. Тобто, на той час перевірки 27.07.2017 року та прийняття постанови, порушення існувало, а вже після притягнення до відповідальності, перевіркою встановлено відсутність порушень. Зазначені обставини підтверджуються наданими до суду документами.

Таким чином, з огляду на наявність всіх матеріалів, суд першої інстанції дійшов законного висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є явно необґрунтованими, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Щодо доводів Позивача у позові зазначала, що вона була позбавлена можливості об'єктивного і неупередженого розгляду її справи, оскільки інспектор, який розглядав справу, складав на неї і протокол, і проводив власне перевірку. На цій підставі з посиланням на п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) її представником заявлено відповідачу відвід, який не був вирішений інспектором (а.с.9).

Колегія суддів зазначає, що чинний КУпАП не забороняє одному і тому ж адміністративному органу проводити перевірку, складати протокол та розглядати справу в адміністративній процедурі. Більш того, все це входить до повноважень і обов'язків інспектора будівельного нагляду. Також цей закон не передбачає порядку вирішення відводів при розгляді справ у адміністративних процедурах.

Жодних порушень Відповідач, як особа, що здійснювала перевірку та приймала постанову, порушень вимог КУпАП не допустила, упередженість Худан Ю.М. не встановлена.

Крім того, суд також визнає, що в даній ситуації рішення інспектора будівельного нагляду не є остаточним і у позивача існує можливість судового оскарження цього рішення.

Наведені стороною позивача - апелянта судові рішення Європейського суду з прав людини, та наведена різниця між розміром кримінального покарання та адміністративного в межах справи, жодним чином жодним чином не впливають на законність прийнятої Відповідачем постанови. Визначена міра відповідальності у повній мірі узгоджується з розміром, встановленим ч.9 ст.96 КУпАП. Відповідач керувався лише тією нормою, яка існує та підлягає застосуванню у випадку передбаченому законом.

Право позивача не було порушено, позивач скористався правом на оскарження в судовому порядку рішення інспектора будівельного нагляду, як суб'єкта владних повноважень до суду, який має компетенцію на перегляд як питань фактів, так і питань права, та повноваження суду у цій справі не обмежені контролем лише за тим, чи не порушувалась свавільно процедура прийняття рішення інспектором з будівельного нагляду.

Отже, позивач має можливість на стадії судового контролю домогтися перегляду фактичної сторони справи, з усіма гарантіями, передбаченими ст. 6 Конвенції, а тому питання необ'єктивності інспектора необхідно оцінювати виходячи з дослідження фактичної сторони справи.

Доводи сторони позивача-апелянта щодо відсутності необхідної обов'язковості наведених у постанові робіт (з влаштування по периметру будівлі асфальтобетонної відмостки, утеплення зовнішніх стін пінополістиролом 100 мм, штукатурка декоративна та акрилове фарбування), як такі, що потребують дозвільному регулюванню (декларуванню) та не зазначення норм державних будівельних правил, як обов'язкових, які були порушені позивачем, не впливає на суть правопорушення визначеного ч. 9 ст. 96 КУпАП.

В даному випадку, положеннями ч. 9 ст. 96 КУпАП встановлено, що адмін. відповідальність настає у разі наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Наведені доводи сторони позивача щодо відсутності необхідності отримувати окремі дозволи на такі види робіт окремо, є безпідставними.

В даному випадку, мова йде не про проведення якісь окремих ремонтних робіт (виконання таких робіт окремо по такого типу класу об'єкта, дійсно не встановлює обов'язку для отримання певного дозволу або встановлення відповідного контролю), а про створення нового об'єкта будівництва, нове будівництво диспетчерського пункту на території господарського двору ТОВ «Велетень», яке повинно у повній відповідності відповідати замовленому робочому проекту В-214-31-АБ, і саме створення такого нового об'єкту - нерухомого майна, обумовлює дотримання такого проекту.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Колегія суддів, з урахуванням фактичних обставин справи погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визнання протиправним та скасування постанови з наведених вище підстав. Наведені вище підстави, що вказують на протиправність оскаржуваної постанови є визначальними, що надають підстави для її скасування. Інші підстави наведені судом першої інстанції, не впливають на зміст спірних правовідносин.

В даному випадку доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення по суті заявлених вимог, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст.2, 11, 159, 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211-212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 11 вересня 2017 року по справі № 576/1532/17 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, - з дня складення в повному обсязі.

У повному обсязі складена 13 листопада 2017 року.

Головуючий суддя (підпис)Яковенко М.М.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Старосуд М.І.