Справа № 2а-275/10/2370
Суддя: Е.С. Смілянець
Дата ухвалення: 2010-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2010 року справа № 2а-275/10/2370

м. Черкаси

09 год. 10 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судці Смілянця Е.С.,

при секретарі Веліхановій О.C.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси, справу за позовом управління ОСОБА_3 фонду України в Звенигородському районі Черкаської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Звенигородка про визнання дій неправомірними та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ

До Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулось управління ОСОБА_3 фонду України в Звенигородському районі Черкаської області, в якій просить:

- визнати неправомірними дії виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Звенигородка, щодо відмови у прийнятті до відшкодування суми коштів на виплату і доставку щомісячної державної адресної допомоги та виплати підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам за період 01.12.2009 року - 31.12.2009 року в розмірі 21155 грн. 66 коп.

- стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Звенигородка не прийнятих до заліку 21155 грн. 66 коп., які були виплачені позивачем як державна адресна допомога відповідно до постанови КМУ від 26.03.2008 року № 265 за період з 01.12.2009 року по 31.12.2009 року, підвищення до пенсії відповідно постанови КМУ від 11.03.2009 року № 198 за період 01.12.2009 року по 31.12.2009 року та витрати повязанні з доставкою та виплатою допомоги та підвищення до пенсії.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала в повному обсязі, просить його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, просить їх не задовольняти з підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву.

Вислухавши доводи представників позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення із нижчезазначених підстав.

Управління ОСОБА_3 фонду України в Звенигородському районні Черкаської області за період з 01.12.2009 року по 31.12.2009 року подало до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Звенигородка акт щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Загальна сума витрат, що підлягають відшкодуванню склала 28228 грн. 33 коп. Однак відповідачем прийнято до заліку тільки 5952 грн. 32 коп.

На підставі цього позивачем та відповідачем складено таблицю розбіжностей, де зазначено, що до відшкодування не підлягають кошти в розмірі 22276 грн. 01 коп., в тому числі не враховані суми витрат на виплату державної адресної допомоги відповідно до постанови КМУ «Про деякі питання пенсійного забезпечення громадян» № 265 від

26.03.2008 року в розмірі 20404 грн. 57 коп. та не враховані суми витрат на виплату підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам відповідно постанови КМУ від

11.03.2009 року № 198 в розмірі 751 грн. 09 коп.

Відповідно ст.81 Закону України «Про пенсійне забезпечення», призначення пенсій і оформлення документів для їх виплат здійснюється органами ОСОБА_3 фонду України. Ця норма стосується і призначення та виплат пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.

Починаючи з 1 квітня 2001 року з набранням чинності Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 22.09.1999 року №1105-ХІУ (далі - ЗУ №1105) на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань покладено обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому або особам, які перебувають на його утриманні пенсії по інвалідності в зв'язку з втратою годувальника.

Дія цього Закону поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях, незалежно від їх форм власності та господарювання, у фізичних осіб, на осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та громадян-суб'єктів підприємницької діяльності.

У відповідності до п. 2 прикінцевих положень Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві" від 22.02.2001 року, який набув чинності з 01.04.2001 року, Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, ОСОБА_3 фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Статтею 21 ЗУ №1105 визначено, що у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку: своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого; пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Статтею 24 ЗУ №1105 передбачено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансування заходів, пов'язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто братиме участь у фінансуванні цих заходів. Якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесення витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Механізм відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений Постановою правління ОСОБА_3 фонду України, правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 4 березня 2003 року №5-4/4 (далі - Порядок №5-4/4).

Відповідно п. 4 Порядку №5-4/4, відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та інших нормативно-правових актів, а саме:

- сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

- щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію;

- допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію;

- сума витрат ОСОБА_3 фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Крім того п.5 Порядку №5-4/4 передбачено, що органи ОСОБА_3 фонду

щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, разом з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України складають акт щомісячної звірки за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (далі - Акт), у якому визначають загальну суму витрат, що підлягають відшкодуванню. На підставі Акту узгоджується Довідка про відшкодування (Головним управлінням ОСОБА_3 фонду та Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування), згідно якої на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, Фонд соціального страхування перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду України (це передбачено пунктами 6 та 7 Порядку).

Відповідно до постанови КМУ від 26.03.2008 року №265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» встановлено, що:

- у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає в осіб, яким призначено пенсію у зв'язку з втратою годувальника, на одного непрацездатного члена сім'ї 100 відсотків, на двох - 120 відсотків, на трьох і більше - 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів (п.1 Постанови);

-у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного прожиткового мінімуму (п.2 Постанови);

- виплата щомісячної державної адресної допомоги, передбаченої цією постановою, здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога (п. 4 Постанови).

Судом встановлено, що спір між сторонами виник з мотивів, що в порушення Порядку, відповідач не прийняв до заліку суми адресної допомоги виплаченої пенсіонерам-інвалідам відповідно до постанови КМУ №265 за період з 01.12.2009 року по

31.12.2009 року на суму 20404 грн. 57 коп., про що сторони склали акт та таблицю розбіжностей.

Проаналізувавши вищеназвані нормативно-правові акти суд приходить до висновку, що такі дії відповідача є неправомірними, оскільки виплачена управлінням ОСОБА_3 фонду України в Звенигородському районі щомісячна державна адресна допомога пенсіонерам-інвалідам та витрати на її доставку та виплату, повинні бути відшкодовані Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, оскільки згідно п.4 постанови КМУ №265 виплата такої допомоги проводиться за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога.

Оскільки основний вид пенсії, що виплачується пенсіонерам-інвалідам ОСОБА_3 фондом України в подальшому відшкодовується Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, тому на думку суду Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України повинен відшкодовувати і виплачену щомісячну державну адресну допомогу та витрати на її доставку та виплату.

Також виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Звенигородка не були-прийняті до заліку і кошти в розмірі 751 грн. 09 коп., які були виплачені громадянам внаслідок підвищення до пенсії. Дані кошти, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2009 року № 198 «Деякі питання соціального захисіу окремих категорій громадян», виплачувалися з метою здійснення заходів щодо соціального захисту громадян та підтримання їх купівельної спроможності з урахуванням зростання цін.

В пункті 1 постанови визначено, що у 2009 році з 1 квітня встановити підвищення до пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам (далі - підвищення), у розмірі 7,5 гривні, збільшуючи його з 1 липня - до 14,2 гривні, а з і жовтня - до 28,4 гривні.

Підвищення здійснюється незалежно від дати призначення (перерахунку) пенсії (щомісячного довічного грошового утримання, державної соціальної допомоги) непрацюючим особам, а особам, які одержують пенсію (державну соціальну допомогу) на дітей та/або недієздатних осіб - незалежно від одержуваного доходу.

Пунктом 2 постанови визначено, що виплата підвищення, передбаченого пунктом 1 цієї постанови, проводиться понад розміри, передбачені постановами Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 р. N 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» (Офіційний вісник України, 2008 р., N 25, ст. 785, N 74, ст. 2485) і від 16 липня 2008 р. N 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» (Офіційний вісник України, 2008 р., N 54, ст. 1810, N 74, ст. 2485), в межах розмірів, зазначених у пункті 10 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. N 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» (Офіційний вісник України, 2008 р., № 42, ст. 1396), за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія, щомісячне довічне грошове утримання або державна соціальна допомога.

Оскільки основний вид пенсії, що виплачується громадянам ОСОБА_3 фондом України в подальшому відшкодовується Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, тому на думку суду Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України повинен відшкодовувати і виплачену надбавку до пенсії та витрати на її доставку та виплату.

Отже, дії відповідача, щодо неприйняття до заліку сум підвищення до пенсії відповідно до постанови КМУ від 11.03.2009 року № 198 за період квітень-червень 2009 року та витрати на її доставку та виплату, суд вважає такими, що не відповідають діючому законодавству.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача неприйнятих до відшкодування коштів в розмірі 21155 грн. 66 коп. за вищенаведені виплати, то така вимога до задоволення не підлягає.

Відповідно п.5 Порядку №5-4/4 відшкодування будь-яких коштів проводиться на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України, тобто вимога про стягнення коштів повинна вирішуватися за позовом на рівні центральних органів сторін.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 22.09.1999 року №1105-ХІУ, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних

захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженим

Постановою правління ОСОБА_3 фонду України, правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 4 березня 2003 року №5-4/4, ст.ст. 2, 4, 6,17, 19, 49, 51, 71, 79, 86, 87, 94,159,160,161,162, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Звенигородка, щодо відмови у прийнятті до відшкодування суми коштів на виплату і доставку щомісячної державної адресної допомоги та виплати підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам за період 01.12.2009 року - 31.12.2009 року в розмірі 21155 грн. 66 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня складання повного тексту постанови та наступного подання апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

В разі проголошення постанови у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Е.С. Смілянець

Повний текс постанови виготовлений та підписаний 17 березня 2010 року.