Справа № 754/11072/17
Суддя: Галась І. А.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/777/17
ПОСТАНОВА
Іменем України
06 листопада 2017 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі Кудрі А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Деснянського районного суду міста Києва адміністративний позов ОСОБА_1 до Служби Безпеки України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій Служби Безпеки України щодо відмови у виплаті належної йому одноразової грошової допомоги з приводу інвалідності відповідно до вимог ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ, та просив суд зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому вищевказану одноразову грошову допомогу.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він проходив військову службу на посадах офіцерського складу у Службі Безпеки України (далі СБУ), з 12.05.1997 наказом Голови СБУ був звільнений у запас з посади старшого викладача спецкафедри №4 факультету №2 Академії СБУ за п.«В» ст. 65 (за станом здоров`я) у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби по виконанню інтернаціонального обов`язку, та відповідно був виключений із списків особового складу і знятий з усіх видів забезпечення.
31.05.2008 позивачу було тимчасово встановлено ІІ групу інвалідності, яка настала у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби по виконанню інтернаціонального обов`язку. Служба Безпеки України не здійснила виплату позивачу одноразової грошової допомоги. З червня 2012 року після закінчення строку дії довідки МСЕК ОСОБА_1 було відповідно припинено виплату надбавок до пенсії, як інваліду війни.
09 серпня 2012 року в зв`язку з захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби по виконанню інтернаціонального обов`язку, позивачу довічно встановлено ІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК від 09 серпня 2012 року.
26 червня 2015 року ОСОБА_1 направив відповідачу заяву про виплату одноразової грошової допомоги у разі інвалідності. 30 липня 2015 року ним було отримано відповідь про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги. Крім того, на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2016 щодо зобов`язання СБУ розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, відповідачем було направлено ОСОБА_1 листа про відмову у виплаті такої допомоги. У зв`язку з вищенаведеним, позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його право на отримання грошової допомоги, а тому змушений звертатись до суду з даним адміністративним позовом.
Позивач у судовому засіданні адміністративний позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити з викладених у ньому підстав, вважаючи відмову відповідача протиправною.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, просив суд відмовити у його задоволенні з тих підстав, що строк, встановлений законодавством протягом якого ОСОБА_1 мав реалізувати своє право на отримання одноразової грошової допомоги сплинув, а тому відповідач не мав правових підстав для призначення та виплати останньому зазначеної допомоги. Також представник відповідача зазначив, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, що зазначена у довідці МСЕК, а саме 01.07.2008, дана обставина також встановлена постановою Київського Апеляційного адміністративного суду від 07.04.2016.
Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають залишенню без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно положень ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2016 було скасовано постанову Деснянського районного суду м.Києва від 26.02.2016 про залишення без задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Служби Безпеки України про визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання нарахувати недоотриманої одноразової грошової допомоги (справа №754/1387/16-а), та постановлено нову, яким вимоги позивача було задоволено частково. Зокрема суд апеляційної інстанції визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги в разі інвалідності та зобов`язав Службу Безпеки України розглянути заяву останнього щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі інвалідності у порядку та на умовах, встановленими Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499 «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» і статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та прийняти відповідне рішення, в решті позовних вимог було відмовлено.
Дійсно, як встановлено вищевказаним судовим рішенням, позивач в період з 05 серпня 1976 року по 08 серпня 1982 року проходив службу у Збройних силах, з 08 серпня 1982 року по 12 травня 1997 року - в органах безпеки. Наказам Голови служби безпеки України був звільнений у запас відповідно до п. «в» ст.65 (за станом здоров`я) та виключений із списків особового складу та знятий з усіх видів забезпечення з 12 травня 1997 року.
З 01.07.2008 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності тимчасово до 01.07.2010 року, захворювання отримано при виконанні обов`язків військової служби (довідка до акта огляду МСЕК серія № КВ-1 018528 від 01.07.2008). Копія вказаного документу в даному провадженні до матеріалів справи надана не була.
Після повторного огляду підтверджено ІІ групу інвалідності, захворювання отримано при виконанні обов`язків військової служби, інвалідність встановлена на строк до 01.07.2012 ( довідка до акта огляду МСЕК серія 10ААА № 120819).
09.08.2012 року за наслідками повторного огляду позивачу встановлено ІІ групу інвалідності довічно, захворювання отримано про виконанні обов`язків військової служби.
26.06.2015 позивач звернувся до Служби безпеки України із заявою в якій просив розглянути питання щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності ІІ групи відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25.12.2013 № 975.
Листом від 30.07.2015 № 21/3/2- К-8/5 Фінансове-економічне управління Служби безпеки України повідомило про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги.
На виконання вищевказаної постанови суду Службою Безпеки України 12.12.2016 позивачу було направлено листа №21/3/2-5275 щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченою ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки ОСОБА_1 було пропущено, встановлений Законом, трьохрічний строк на звернення з відповідною заявою до відповідача про призначення допомоги, так як ІІ групу інвалідності було встановлено з 01.07.2008 року.
Статтею 27 Закону України «Про службу безпеки України» передбачено, що військовослужбовці Служби безпеки України користуються політичними, соціально-економічними та особистими правами і свободами, а також пільгами відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства.
Відповідно до статті 29 Закону України «Про службу безпеки України» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця Служби безпеки України здійснюється в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції від 20.12.1991 року) було встановлено, що військовослужбовці, а також військовозобов`язані, призвані на збори, підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час загибелі або смерті, а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.
Умови страхування і порядок виплат страхових сум військовослужбовцям і військовозобов`язаним, призваним на збори, та членам їх сімей встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» №328-V від 03.11.2006 року були внесені зміни до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, стаття 16 була викладена у новій редакції та доповнена частиною 2, яка передбачає, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Позивач просив призначити йому одноразову грошову допомогу відповідно до Постанови КМУ № 975, з урахуванням дати встановлення другої групи інвалідності довічно.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 встановлено, що особи, які до набрання чинності Порядку, затвердженого цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою КМУ від 28 травня 2008 року № 499, одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження.
Крім того, відповідно до п.3 порядку вищезазначеної постанови, особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військомату певний перелік документів, які розглядаються на протязі 15 денний строк і виноситься висновок щодо можливості або неможливості виплати такої одноразової грошової допомоги.
Частиною 8 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Оскільки, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2016 було встановлено той факт, що позивачу з 01.07.2008 було встановлено ІІ групу інвалідності тимчасово до 01.07.2010, захворювання отримано при виконанні обов`язків військової служби (довідка до акта огляду МСЕК серія №КВ-1 018528 від 01.07.2008), та враховуючи той факт, що ОСОБА_1 після набуття права на отримання одноразової грошової допомоги у разі інвалідності з 01.07.2008 року до Служби Безпеки України з відповідною заявою та пакетом необхідних документів не звертався, суд прийшов до висновку, що позивач таким чином не реалізував своє право на отримання одноразової грошової допомоги.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що Служба Безпеки України правомірно відмовила позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги. Оскільки, позивач як зазначалось вище, на дату встановлення інвалідності з відповідною заявою до відповідача не звертався, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Відповідно до положень ст. 94 КАС України, понесені в даному випадку судові витрати по справі, покладаються на рахунок Державного бюджету України.
Керуючись Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.ст.9, 11, 18, 19, 69-72, 86, 99, 158-163, 254 КАС України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Служби Безпеки України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя