Справа № 807/84/17
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2017 року м. Ужгород№ 807/84/17

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шешеня О.М.

при секретарі Стенавська А.М.

за участю:

позивача: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2;

відповідача: Виноградівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Закарпатській області, представник - ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Виноградівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування вимоги, рішення та податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Виноградівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу від 16.11.2016 року №Ф-, рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування не нарахованого єдиного внеску від 16.11.2016 року та податкових повідомлень-рішень від 05.12.2016 року № і від 08.12.2016 року №.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, мотивуючи наступним. Відповідачем було проведено документальну планову виїзну перевірку позивача, за результатами якої встановлено розбіжність в сумі загального оподатковуваного доходу між даними податкових декларацій та даними перевірки за 2015 рік в сумі 227929,87 грн., зокрема відповідачем зазначено, що позивачем до валових доходів у 2015 році включена виручка, яка надійшла на розрахунковий рахунок від оптових покупців палива та отримана в касу по готівковому розрахунку від кінцевого споживача без акцизного податку. Таким чином, як зазначали в судовому засіданні позивач та представник позивача, відповідачем суму акцизного податку, який, як і податок на додану вартість є непрямим податком, було включено до оподатковуваного доходу. Однак, представник позивача та позивач наголошували, що положення Податкового кодексу України (далі - ПК України) дають підставу для висновку, що акцизний податок є непрямим податком, що встановлюється у вигляді надбавки до ціни, оплачується покупцями при купівлі підакцизних товарів, а в бюджет вноситься продавцями таких товарів за визначеними Кодексом ставками. Також, при формуванні доходу фізичними особами-підприємцями, які перебувають на загальній системі оподаткування, повинні враховуватися положення пункту 6.1 П(С)БО 15 "Дохід", відповідно до якого не визнаються доходами суми акцизу. Таким чином, представник позивача та позивач наголошували, що висновок відповідача про заниження позивачем суми загального оподатковуваного доходу є хибним. ОСОБА_4 роз'яснення ДФС України від 23.02.2015 року зазначено, що відображення акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів в Книгах обліку доходів і витрат фізичних осіб-підприємців законодавством не передбачено. Отже, ДФС України не бачила суму акцизного податку в складі доходів фізичних осіб-підприємців. Також, представник позивача та позивач в судовому засіданні зазначали, що приміщення за адресою: м. Виноградів, вул. Миру, 67 частково використовувались позивачем в підприємницькій діяльності як адміністративні (офісні) та складські приміщення, а тому останній поніс витрати пов'язані із придбанням природного газу, водовідведенням та інші витрати при експлуатації даних приміщень, однак дане питання в ході перевірки відповідачем не було всебічно розглянуто. Виходячи з вище викладеного позивач та представник позивача зазначали, що відповідачем жодним чином не було спростовано аргументи, які заперечують висновок матеріалів перевірки, щодо безпідставності збільшення позивачем доходу на суму акцизного податку та безпосередній порядок визначення сум єдиного соціального внеску в розрізі кожного місяця окремо. Окрім того, безпідставність збільшення відповідачем доходу позивача на суму акцизного податку безпосередньо вплинув на суму військового збору, що підлягає нарахуванню та сплаті позивачем до бюджету. Виходячи з вище викладеного позивач та представник позивача просили позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі з мотивів викладених в наданих письмових запереченнях, мотивуючи наступним. Відповідачем було проведено планову виїзну перевірку позивача, висновки якої відображено в ОСОБА_4 перевірки від 21.09.2016 р. №552/1352/НОМЕР_1. Так, за наслідками розгляду ОСОБА_4 перевірки від 21.09.2016 р. №552/1352/НОМЕР_1 та за результатами адміністративного оскарження позивачем висновків перевірки - відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення, а саме: за № від 05.12.2016 р. про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування у сумі 59008,01 грн. (основний платіж - 47206,41 грн., штрафна (фінансова) санкція - 11801,60 грн.), за № від 08.12.2016 р. про збільшення суми грошового зобов'язання з військового збору у сумі 4724,18 грн. (основний платіж - 3779,34 грн., штрафна (фінансова) санкція 944,84 грн.), вимогу про сплату боргу недоїмки №Ф- від 16.11.2016 р. зі сплати єдиного внеску у розмірі 77075,60 грн. та рішення за № від 16.11.2016 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 7904,00 грн. Так, відповідачем було встановлено, що позивачем до валових доходів у 2015 році включена виручка, яка надійшла на розрахунковий рахунок від оптових покупців палива та отримана в касу по готівковому розрахунку від кінцевого споживача без акцизного податку. Також, позивачем було віднесено до складу валових витрат суми сплати за користування природним газом та послуг з водопостачання, за адресою, відмінною від об'єкта, де здійснюється основна діяльність фізичної особи - підприємця, а також у 2015 році до валових витрат включена сума податку за землю та орендна плата за землю. Загальна сума даних витрат складає 56886,08 грн., в тому числі за 2013 рік - 11333,41 грн., за 2014 рік - 12663,14 грн., за 2015 рік-32889,53грн. Так, відповідач в судовому засіданні наголошував, що позивачем було занижено податок на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю в сумі 47206,41 грн. Таким чином, відповідач зазначав, що за рахунок заниження позивачем доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб та на який нараховується єдиний внесок відбулося заниження єдиного внеску в сумі 77075,60 грн., в тому числі за 2013 рік в сумі 3932,72 грн., за 2014 рік в сумі 4394,12 грн., за 2015 рік в сумі 68748,76 грн. Окрім того, позивачеві було донараховано зобов'язання з військового збору за 2015 рік в сумі 3779,34 грн. Виходячи з вище викладеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачем було проведено документальну планову виїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р., дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р.

Результати проведеної документальної планової виїзної перевірки відображені відповідачем в ОСОБА_4 від 01.09.2016 року за №552/1352/НОМЕР_1 (а.с. 9-23).

На підставі висновків викладених в ОСОБА_4 перевірки від 01.09.2016 року за №552/1352/НОМЕР_1, відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення, а саме: від 23.09.2016 року № з визначенням суми грошового зобов'язання з військового збору на загальну суму 5617,24 грн. ( 3969,29 грн. - за податковим зобов'язанням, 992,32 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), 655,63 грн. - сума пені); від 23.09.2016 року № з визначенням суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 60649,90 грн. (48519,92 грн. - за податковим зобов'язанням, 12129,98 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами)); вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 77075,6 грн. від 23.09.2016 року №Ф-; рішення № від 23.09.2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 7904,20 грн.

Зокрема, за результатами проведеної перевірки відповідачем було встановлено, що позивачем протягом 2013-2015 років порушено вимоги податкового законодавства, а саме: пп. 177.2 пп. 177.4 п.177 ПК України, в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 50104,05 грн., в тому числі по звітних податкових періодах: за 2013 рік - на суму 287,21 грн., за 2014 рік - на суму 1899,47 грн. та 2015 рік - на суму 47917.36 грн. (а.с. 22-23).

Також перевіркою було встановлено порушення позивачем вимог ч.1 п.2 ст.6, п.11 ст.8, п.5 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску па загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань єдиного внеску на суму 77075,60 грн., в тому за 2013 рік на суму - 3932,72 грн., за 2014 рік на суму - 4394,12 грн., за 2015 рік на суму - 68748,76 грн., а також встановлено порушення вимоги п.1.2 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX, пп. 168.1.1. п.168.1 ст.168 ПК України, в результаті чого донараховано військовий збір в сумі 4272,24 грн., в тому числі за 2013 рік на суму - 170,0 грн., 2014 рік на суму - 189,95 грн. та 2015 рік на суму - 3912,29 грн. (а.с. 23).

Позивачем, 12.09.2016 року було надано заперечення на ОСОБА_4 перевірки від 01.09.2016 року за №552/1352/НОМЕР_1, за результатами розгляду якого відповідачем було взято до уваги частину заперечень позивача, а саме: щодо орендної платила землю в сумі 8862,98 грн., що призвело до зменшення нарахованої суми податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності з 50104,05 грн. на 48519,92 грн. та нарахування військового збору за 2013 рік у сумі 170 грн., в іншій частині висновки перевірки були залишені відповідачем без змін.

Також, 30.09.2016 року позивачем було надано до ГУ ДФС у Закарпатській області скаргу на прийняті відповідачем за результатами документальної планової виїзної перевірки податкові повідомлення-рішення (а.с. 24).

За результатами розгляду скарги позивача від 30.09.2016 року, ГУ ДФС у Закарпатській області було прийнято рішення від 27.10.2016 року про скасування вимоги відповідача від 23.09.2016 р. №Ф- про сплату боргу (недоїмки) та рішення відповідача від 23.09.2016 р. № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вважати їх відкликаними з дня прийняття, а також, доручено відповідачеві відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 р. №449) прийняти та надіслати позивачеві за встановленою формою вимогу про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (а.с. 24-26).

На виконання рішення ГУ ДФС у Закарпатській області від 27.10.2016 року, відповідачем було прийнято та вручено позивачеві 17.11.2016 року вимогу про сплату боргу з єдиного внеску від 16.11.2016 року №501/13-/1495 на загальну суму 77075,60 грн. та рішення № (500/13-/1494) від 16.11.2016 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 7904,20 грн.

В судовому засіданні було встановлено, що ГУ ДФС у Закарпатській області згідно листа від 30.11.2016 року №544/Д/07-16-10-01-47 було надіслано на адресу позивача рішення про результати розгляду скарги в частині скасування податкових повідомлень-рішень відповідача від 23.09.2016 р. за № та за № та за результатами розгляду скарги ГУ ДФС у Закарпатській області частково скасувало податкове повідомлення-рішення відповідача від 23.09.2016 р. № в частині 1313,51 грн. податку на доходи фізичних осіб та 328,38 грн. штрафної санкції, скасувало податкове повідомлення-рішення відповідача від 23.09.2016 р. № та доручило відповідачеві прийняти та направити (вручити) позивачеві податкове повідомлення-рішення (за формою «Р») про сплату 3779,34 грн. військового збору та 944,84 грн. штрафних санкцій.

Таким чином, на виконання рішення ГУ ДФС у Закарпатській відповідачем було прийнято та вручено позивачеві податкові повідомлення-рішення, а саме: податкове повідомлення-рішення від 05.12.2016 року № форми "Р" - сума грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 59008,01 грн. (47206,41 грн. - за податковими зобов'язаннями, 11801,6 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями); податкове повідомлення-рішення від 08.12.2016 року № форми "Р" -сума грошового зобов'язання з військового збору на загальну суму 4720,18 грн. (3779,34 грн. - за податковими зобов'язаннями та 944,84 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями).

Вище вказані рішення ГУ ДФС у Закарпатській області оскаржувалися позивачем до ДФС України, а саме: 25.11.2016 року та 15.12.2016 року, однак обидві скарги були залишено без розгляду, у зв'язку з порушенням позивачем вимоги щодо процедури адміністративного оскарження та строків подання скарги (а.с. 27-30).

Отже, згідно податкового повідомлення-рішення за № від 05.12.2016 р. позивачеві було збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування у сумі 59008,01 грн. (основний платіж - 47206,41 грн., штрафна (фінансова) санкція - 11801,60 грн.) (а.с. 34), згідно податкового повідомлення-рішення за № від 08.12.2016 р. позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання з військового збору в розмірі 4724,18 грн. (основний платіж - 3779,34 грн., штрафна (фінансова) санкція 944,84 грн.) (а.с. 33), згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 16.11.2016 р. позивачеві слід сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 77075,60 грн. (а.с. 31) та згідно рішення за № від 16.11.2016 р. до позивача застосовано штрафні санкції за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 7904,00 грн. (а.с. 32).

Як було встановлено в судовому засіданні та не заперечувалося сторонами, за перевіряємий період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року позивач здійснював роздрібну та оптову торгівлю пальним через АЗС та оптову торгівлю пальним з використанням орендованого бензовозу у ТОВ «Колесо», код ЄДРПОУ -19107535 відповідно до умов Договору оренди № б/н від 01.10.2008 року (а.с. 9-13).

Для реалізації пального в своїй господарській діяльності позивач використовував орендовану АЗС за адресою - м. Виноградів, вул. Персикова, 160. Вищевказану АЗС позивач орендував у ТОВ «Колесо», код ЄДРПОУ - 19107535 відповідно до умов Договору оренди №б/н від 01.10.2008 року, та договору оренди будівлі і основних засобів від 01.07.2015року б/н у громадянина ОСОБА_5 (а.с. 12, зворотній бік аркуша).

Також, за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року позивач, відповідно до договору б/н від 01.12.2010 року, укладеного з Автошколою ЗОО ВСА, надавав в оренду площадку для автостоянки площею 85 кв. м., яка знаходиться за адресою - м. Виноградів, вул. Миру,67 (двір торгівельного центру «Фортуна»).

Як відображено в ОСОБА_4 перевірки від 21.09.2016 р. №552/1352/НОМЕР_1, згідно перевірки правильності визначення позивачем загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності у періоді з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року, відображеного в розділі III податкової декларації та додатку 5 до декларації, у періоді з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року у додатку Ф4 до податкової декларації про майновий стан і доходи було встановлено його заниження в сумі 227929,87 грн., в т.ч. за 2015 рік - 227929,87 грн. (а.с. 13).

Так, за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року позивач здійснював господарську діяльність на загальній системі оподаткування.

Як було встановлено в судовому засіданні та не заперечувалося сторонами, позивачем до валових доходів у 2015 році було включено виручку, яка надійшла на розрахунковий рахунок від оптових покупців палива та отримана в касу по готівковому розрахунку від кінцевого споживача безакцизного податку.

Так, твердження позивача та представника про те, що позивачем було правомірно не включено до оподатковуваного доходу суму акцизного податку, з посиланням на аналогію між акцизним податком та податком на додану вартість, спростовується наступним.

ОСОБА_4 п. 177.2 ст. 177 ПК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Порядок обчислення акцизного податку регулюється розділом VI ПК України.

Відповідно до пп. 14.1.4 п. 14.1 ст. 14 ПКУ акцизний податок - це непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених ПКУ як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюється ст. 177 ПК України.

Доходи фізичних осіб підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в п.167.1 ст.167 Кодексу (п.177.1 ПКУ).

У відповідності до п. 177.3 ст. 177 ПК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, а саме: до 01.01.2017 року) для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин, а саме: до 01.01.2017 року, у відповідності до п. 177.2 ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування у такої фізичної особи підприємця був чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин, а саме: до 01.01.2017 року, чинним законодавством України не було передбачено жодних обмежень щодо включення до доходу фізичної особи підприємця на загальній системі оподаткування суми акцизного податку.

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); бов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Так, перелік витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, визначено п. 177.4 ст. 177 ПК України. Однак, на момент виникнення спірних правовідносин, а саме: до 01.01.2017 року вказаний перелік не містив акцизного податку, включеного до вартості товару та сплаченого під час придбання.

Таким чином, у позивача, який перебував на загальній системі оподаткування до 01.01.2017 не було права, визначеного законодавством України, включити до витрат суму сплаченого акцизного податку, включеного до вартості товару, який нею придбавається з метою подальшої реалізації.

Виходячи з вище викладеного суд приходить до висновку, що на момент виникнення спірних правовідносин, а саме: до 01.01.2017 року, ПК України не було передбачено жодних виключень щодо не включення позивачем до складу валових доходів акцизного податку.

Облік доходів і витрат фізичні особи - підприємці на загальній системі оподаткування ведуть у Книзі обліку доходів і витрат, форма та порядок ведення якої затверджені наказом Міндоходів від 16.09.2013 року №481.

Не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні посилання позивача та представника позивача про те, що оскільки листом ДФС України від 23.02.2015 року зазначено, що відображення акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів в Книгах обліку доходів і витрат фізичних осіб-підприємців законодавством не передбачено, отже податкові органи, як на рівні центрального апарату, так і на рівні місцевих податкових інспекцій - відповідачем, надають суперечливі роз'яснення щодо одного і того ж питання, спростовується наступним.

ОСОБА_4 роз'яснення ДФС України від 23.02.2015 року зазначено, що відображення акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів в Книгах обліку доходів і витрат законодавством не передбачено.

Разом з тим, згідно роз'яснення ДФС України від 01.09.2015 р. №8299/В/99-99-17-02-02-14 зазначено, що Порядком ведення книги доходів і витрат, затвердженим наказом Міндоходів від 16.09.2013 р. № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення» передбачено зазначення суми отриманих доходів без податку на додану вартість. Суми акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів не виключаються із сум отриманого доходу.

Відповідно п. 177.10 ст. 177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

На виконання вказаних положень наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481 затверджено форму Книги обліку доходів і витрат (далі - Книга), яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат (далі - Порядок), яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність.

ОСОБА_4 з положеннями вказаного наказу окремий облік акцизного податку не передбачено.

Так, фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування у графі 2 «Сума доходу, отриманого від здійснення господарської діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема кошти, що надійшли на поточний рахунок, касу платника податків та/або отриманого готівкою, сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності, вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг) (п. 6 Порядку). Записи у Книзі виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід (п. Порядку).

Враховуючи вище викладене, сума акцизного збору, у разі її включення до вартості проданих товарів, зазначається фізичною особою - підприємцем на загальній системі оподаткування у графі 2 «Сума доходу, отриманого від здійснення господарської діяльності» Книги, однак не відображається в графах 5-8 «Витрати, пов'язані із господарською діяльністю».

Таким чином, обов'язок включення позивачем до 01.01.2017 року до доходу фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування суми акцизного податку базується на змісті пункту 177.3 статті 177 ПК України, яким чітко передбачено, що не включаються до витрат і доходу лише суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Отже, враховуючи вище викладене суд приходить висновку, що саме з врахуванням цього положення (п. 177.3 ст. 177 ПК України) позивачем має заповнюватися Книга, яка затверджена підзаконним нормативно-правовим актом,і в будь-якому випадку не може не відповідати змісту ПК України, прийнятому на виконання його положень.

Так, на момент виникнення спірних правовідносин, а саме: до 01.01.2017 року в ПК України була відсутня правова норма, яка б передбачала не включення до сум отриманого доходу суми акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів.

Щодо твердження позивача та представника позивача про наявність на момент виникнення спірних правовідносин, а саме: до 01.01.2017 року відсутності в ПК Україна норми, що регулює подібні відносини, в тому числі, правової природи акцизного податку та відсутності доходу, як об'єкту оподаткування, суд констатує, що зміст п. 177.3 ст. 177 ПК України щодо не включення до витрат і доходу лише суми податку на додану вартість є чітким та однозначним і не може бути змінений шляхом тлумачення його позивачем.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що суми акцизного податку, отримані позивачем від покупців у складі виручки у вигляді безготівкових грошових коштів, що надійшли на банківський рахунок чи в готівковій формі відноситься до складу загального оподатковуваного доходу.

У відповідності до пп. 177.4.1 п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат.

Як було встановлено відповідачем під час планової виїзної перевірки, позивачем до складу валових витрат віднесені суми сплати за користування природним газом та послуг з водопостачання, за адресою, відмінною від об'єкта, де здійснюється основна діяльність фізичної особи - підприємця, а також у 2015 році до валових витрат включена сума податку за землю та орендна плата за землю. Загальна сума даних витрат складає 56886,08 грн., в тому числі за 2013 рік - 11333,41 грн., за 2014 рік - 12663,14 грн., за 2015 рік - 32889,53 грн. (а.с. 13-14). ОСОБА_4 перевірки від 01.09.2016 року №552/1352/НОМЕР_1, позивачем, за період з 01.01.2013 року по 21.12.2015 року , занижено податок на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю в сумі 47206,41 грн. (а.с. 9-23).

Так, позивач здійснює основну діяльність із оптової та роздрібної торгівлі твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами за адресою м. Виноградів, вул. Персикова, 160, а рахунки на оплату послуг з використання газу та послуг з водопостачання виписані за адресою м. Виноградів, вул. Миру, 67 - торгівельний комплекс "Фортуна".

Так, в ході проведеної відповідачем перевірки було встановлено, що офіційно доходів від діяльності за адресою м. Виноградів, вул. Миру, 67 (торгівельного комплексу "Фортуна") позивач не отримує.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні зазначали, щоприміщення за адресою м. Виноградів, вул. Миру, 67 частково використовуються позивачем в підприємницькій діяльності, однак належних доказів, які б це підтверджували позивачем не було надано ані до суду, ані під час проведення перевірки.

Таким чином, позивачем не було надано до суду належних та допустимих доказів щодо понесених позивачем під час здійснення підприємницької діяльності витрат при експлуатації приміщень за адресою м. Виноградів, вул. Миру, 67 та правомірності включення до складу валових витрат суми сплати за користування за користування природним газом та послуг з водопостачання, за адресою м. Виноградів, вул. Миру, 67.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон України №2464-VІ) встановлено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону України №2464-VІ, платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

ОСОБА_4 частини 2 пункту 1 статті 7 розділу III Закону України №2464-VI, єдиний внесок нараховується для платник, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Відповідно до пункту 11 статті 8 Закону України №2464-VІІ, єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Пунктом 3 статті 7 Закону України №2464-VI, визначено, що нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Відповідно до частини 4 пункту 1 статті 1 Закону України №2464-УІ, максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Так, за рахунок заниження позивачем доходу, отриманого від здійснення підприємницької діяльності, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб та на який нараховується єдиний внесок відбулося заниження єдиного внеску в сумі 77075,60 грн.

ОСОБА_4 пункту 16-1 розділу 10 Перехідні положення Підпункту 10 "Інші перехідні положення" ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Отже, фізичні особи - підприємці, крім тих що обрали спрощену систему, за результатами звітного податкового року самостійно розраховують військовий збір в розмірі 1,5 відсотки чистого оподатковуваного доходу, відображають в річній податковій декларації та сплачують в терміни передбачені для сплати податку на доходи фізичних осіб за відповідний період.

Першим звітним податковим періодом для нарахування військового збору з доходів фізичних осіб - підприємців є 2015 рік. Термін сплати військового збору для фізичних осіб -підприємців - до 19 лютого 2016 року.

В результаті вищевикладеного, позивачеві донараховано зобов'язання з військового збору за 2015 рік - в сумі 3779,34 грн.

ОСОБА_4 ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, позивачем не було надано до суду достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження обставин на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Натомість, відповідач як суб'єкт владних повноважень надав до суду достатні та належні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність прийнятих ним податкових повідомлень-рішень від 05.12.2016 року № та від 08.12.2016 року №, вимоги про сплату боргу від 16.11.2016 року №Ф- та рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування не нарахованого єдиного внеску від 16.11.2016 року.

На підставі вище вказаного суд приходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 19, 94, 104-106, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

1.В задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Виноградівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу від 16.11.2016 року №Ф-, рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування не нарахованого єдиного внеску від 16.11.2016 року та податкових повідомлень-рішень від 05.12.2016 року № та від 08.12.2016 року № - відмовити.

2.Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяОСОБА_6

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 7 листопада 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 10 листопада 2017 року.