Справа № 823/876/17
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/876/17 Головуючий у 1-й інстанції: Рідзель О.А. Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

08 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 30 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у місті Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у місті Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № 26988-13 від 30.06.2016 року.

Черкаський окружний адміністративний суд своєю постановою від 30 червня 2017 року адміністративний позов залишив без задоволення.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 30 червня 2017 року та постановити нову про задоволення позову. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справ.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Як убачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивачу належить автомобіль Toyota Land Cruiser 200, державний номерний знак НОМЕР_1, об'єм двигуна 4461 куб. см.

Відповідачем, на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України (у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), було прийнято податкове повідомлення-рішення № 26988-13 від 30.06.2016 року, яким позивачу за 2016 рік визначено податкове зобов'язання за платежем «транспортний податок, сплачений фізичними особами, які є власниками транспортних засобів» у сумі 25 000 грн.

Позивач, не погоджуючись з таким податковим повідомленням - рішенням, звернулася до суду з вимогами про визнання протиправним та його скасування.

Суд апеляційної інстанції з приводу даних спірних правовідносин, вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VІІІ з 01 січня 2015 року введено в дію статтю 267 ПК України, відповідно до якої платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Згідно з приписами підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

В подальшому, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» № 909-VIII від 24.12.2015 (набрав чинності з 01.01.2016) підпункт 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України викладено наступним чином: об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Підпунктом 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України визначено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону визначено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Пунктом 7 розділу ІІ «Прикінцеві положення» наведеного Закону рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом переглянути прийняті на 2016 рік рішення щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених статтею 10 Податкового кодексу України.

Таким чином, суд вважає, що не встановлювався новий транспортний податок та не змінювалася його ставка, а лише змінювалися вимоги до об'єкта оподаткування таким податком.

Постановою Кабінету Міністрів України № 66 від 18 лютого 2016 року затверджена Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, відповідно до п.п. 13, 14 якої Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Згідно п. 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою КМУ № 403 від 10 квітня 2013 року, середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

У відповідності до пп. 267.6.10 п. 267.6 ст. 267 ПК України фізичні особи - платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем своєї реєстрації для проведення звірки даних щодо:

а) об'єктів оподаткування, що перебувають у власності платника податку;

б) розміру ставки податку;

в) нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів (зокрема документів, що підтверджують право власності на об'єкт оподаткування, перехід права власності на об'єкт оподаткування, документів, що впливають на середньоринкову вартість легкового автомобіля), контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

У той же час, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до контролюючого органу в порядку пп. 267.6.10 п. 267.6 ст. 267 ПК України.

Що стосується доводів апелянта про те, що відповідно до вимог ст. 267 ПК України, звернення до контролюючого органу є правом платника податку, а не його обов'язком, то колегія суддів вважає зазначити наступне.

Так, дійсно, відповідно до пп. 267.6.10 п. 267.6 ст. 267 ПК України, звернення платника податків з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем своєї реєстрації для проведення звірки даних щодо об'єктів оподаткування, які перебувають у його власності, є правом, а не обов'язком такого платника податку. Проте, в даному випадку, дана норма дозволяє позивачу, в разі його не згоди з податковим повідомленням - рішенням, провести звірку даних, в результаті чого податковий орган надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення, а попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим.

Оскільки позивач не скористався правом проведення звірки даних, відповідно до пп. 267.6.10 п. 267.6 ст. 267 ПК України, не надавши податковому органу оригіналів відповідних документів, які б впливали на розмір податку, то колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення є таким, що прийнято в межах повноважень та на підставі норм, чинних на час виникнення спірних правовідносин, законодавства.

Що стосується наданого відповідачем розрахунку за 19.10.2017 року відносно транспортного засобу позивача Toyota Land Cruiser 200, об'єм двигуна 4,5 куб. см, внутрішнього згорання, дизель, 2014 року, то з нього убачається, що навіть у 2017 році вартість даного автомобіля перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2016 року (1 033 500 грн.).

На вимогу суду першої інстанції представником позивача будь-яких доказів на підтвердження пробігу автомобіля станом на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення не надано, зазначивши про їх відсутність. Таких даних не було надано і суду апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дослідивши всі матеріали справи, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не довів суду своєї позиції, яка викладена в позовній заяві, а тому позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Є.І. Мєзєнцев