Справа № 539/1617/17
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2017 р.Справа № 539/1617/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Старосуда М.І.
Суддів: Лях О.П. , Яковенка М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.09.2017р. по справі № 539/1617/17
за позовом ОСОБА_1
до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області
про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИЛА:
Позивач звернулась до суду з позовом до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в якому просила суд :
- визнати протиправним та скасувати рішення Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 21.03.2017 року щодо відмови їй в призначенні дострокової пенсії за віком;
- зобов`язати Лубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області призначити і виплачувати їй з 20.03.2017 року пенсію зі зниженням пенсійного віку після досягнення 50 років і при стажу роботі не менше 20 років, як вдові військовослужбовця, смерть якого наступила у зв`язку з хворобою, пов`язаною з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, згідно Закону України від 20.02.1991 року «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.09.2017р. зазначений адміністративний позов задоволено.
Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.09.2017р скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги з посиланням на п.3 розділу ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» зазначив, що оскільки чоловік позивача не мав статусу військовослужбовця у розумінні ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а був призваний на військові збори, а тому позивач права на призначення дострокової пенсії за віком, як його дружина, не має.
В судове засідання апеляційної інстанції сторони не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач має страховий стаж 20 років, вік більше 50 років та є вдовою учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_2 мав статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС. В період проходження спеціальних зборів при військовій частині № НОМЕР_1 з 01.06.1986 року по 10.09.1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 08.06.1986 року по 04.09.1986 року.
Згідно витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців №3123 від 11.12.2013 року, захворювання ОСОБА_2 - «ракова інтоксикація, злоякісне новоутворення гортані», яке призвело до смерті, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
20.03.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про призначення дострокової пенсії за віком.
Рішенням Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, від 21.03.2017 року №91 позивачу відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком, оскільки її померлий чоловік ОСОБА_2 не мав статусу військовослужбовця, а був призваний на військові збори для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на призначення пенсії відповідно до абзацу шостого пункту 3 Розділу ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки вона є дружиною військовослужбовця, який помер після звільнення зі служби, внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до абз. 6 п. 3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-VІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 20 статті 6, інваліда війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, інваліда війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого та сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ (далі по тексту Закон № 2011-ХІІ) встановлює основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах, сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей; військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти; військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей (ст.3 Закону №2011-ХІІ).
Згідно довідки військової частині № НОМЕР_1 ОСОБА_2 був призваний на військові збори, які проходив при військовій частині № НОМЕР_1 з 01.06.1986 року по 10.09.1986 року та приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 08.06.1986 року по 04.09.1986 року.
Отже, у вказаний період ОСОБА_2 проходив військові збори при військовій частині № НОМЕР_1 , а тому він мав статус військовослужбовця і на нього поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ.
Окрім того, Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є спеціальним законом, який застосовується до спірних відносин та чітко визначає коло осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до примітки до вказаної статті до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.
Отже, у розумінні статті 10 Закону України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» військовозобов`язані, призвані на військові збори для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є військовослужбовцями.
Як підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 перебував на військових зборах як військовослужбовець і при ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи отримав захворювання і таке захворювання і причина його смерті пов`язані з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Статтею 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років мають, зокрема, дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.
Окрім того, можливість призначення пільгової пенсії, передбачена абзацом шостим пункту 3 Розділу ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, для дружини військовослужбовця, який помер після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи (у разі, якщо вона не взяла повторний шлюб), не пов`язується з видом військової служби, тривалістю її проходження, військовим званням та посадою, а також часом, що сплинув після звільнення особи з військової служби.
Як підтверджено матеріалами справи, позивач не брала повторний шлюб, є вдовою військовослужбовця, який помер внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а тому вона має право на пенсію відповідно до норм зазначених Законів, оскільки її страховий стаж складає не менше 20 років, а вік - більше 50 років.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на призначення пенсії відповідно до абзацу шостого пункту 3 Розділу ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Посилання апелянта, що чоловік позивача не мав статусу військовослужбовця, а був призваний на військові збори для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведеними вище документальними об`єктивними доказами підтверджено факт проходження ОСОБА_2 військових зборів при військовій частині № НОМЕР_2 , а тому він належить до військовослужбовців.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Таким чином, підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи, надав їм належну правову оцінку та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права,.
Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права, що обумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.
Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.09.2017р. по справі № 539/1617/17 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Старосуд М.І.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Яковенко М.М.