Справа № 826/3727/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 жовтня 2017 року № 826/3727/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомФОП ОСОБА_1
доДержавної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 22.12.2016 року,-

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ФОП ОСОБА_1 (далі - позивач) до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач), в якому просить: визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві та повністю скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.12.2016 року за № Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві; стягнути на користь позивача суму судового збору.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що при складанні податкового повідомлення-рішення № від 22.12.2016 року, прийнятого на підставі акта перевірки діяльності ФОП ОСОБА_1, розрахунок фінансових санкцій до такого повідомлення-рішення здійснено відносно іншої ФОП ОСОБА_2 При цьому, вказана особа позивачу не відома, а в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні не фігурує зовсім.

В ході судового розгляду даної справи представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в наданих суду письмових запереченнях зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято обґрунтовано та законно, оскільки фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 в податкових розрахунках сум доходу і сум утриманого податку за формою 1-ДФ за 1 та 2 квартали 2014 року були вказані недостовірні відомості, а саме: в податкових розрахунках сум доходу і сум утриманого податку за формою 1-ДФ, вказані суми нарахованого та виплаченого доходу без нарахованого та утриманого податку з доходів фізичних осіб.

В призначене судове засідання представник відповідача не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд на підставі п. 6 ст. 128 КАС України ухвалив здійснювати подальший розгляд справи на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі вимог п.п.78.1.2 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та наказу №788 від 29.11.2016 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки» проведена документальна позапланова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р. фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

Направлення пред'явлено та копію наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки вручено під підпис продавцю ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_3 29.11.2016 року.

За результатами перевірки складено акт перевірки №11258/26-52-13-06/НОМЕР_1 від 12.12.2016 року, у висновку якого зазначено про порушення ФОП ОСОБА_1:

- п. 176.2 ст. 176 ПК України, оскільки фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 в податкових розрахунках сум доходу і сум утриманого податку за формою 1-ДФ за 1 та 2 квартали 2014 року були вказані недостовірні відомості;

- п.п.49.21 п. 49.2, п.п.49.18.1 п. 49.18 ст. 49 розділу ІІ, п.223.2 ст. 223 розділу VI Податкового кодексу України - ФОП ОСОБА_1 не подано до ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві не подано Декларацію акцизного податку з додатком 6 «Розрахунок суми акцизного податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів» за липень 2015 року;

- п. 1, п. 4 ч. 2 ст. 6, п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», ФОП ОСОБА_1 не нараховано, не перераховано ЄВ із суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого ЄВ на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на загальну суму 556,71 грн., а саме: листопад 2015 р. - 556, 71 грн.; не своєчасно подано звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого ЄВ на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за травень 2015 р. та не подано звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого ЄВ на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за листопад 2015 р.

За результатами проведеної перевірки та виявлених порушень податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 22.12.2016 року, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 510,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати.

Незгода позивача із розрахунком фінансових санкцій до зазначеного податкового повідомлення-рішення зумовила звернення позивача до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, далі - ПК України).

Пунктом 162.1 ст. 162 ПК України визначено, що платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Особи, відповідальні за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) податку на доходи фізичних осіб, визначені в статті 171 розділу IV ПК України, а саме: особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку (п.171.1 ст.171 ПК України); особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є (п.171.2 ст. 171 ПК України): а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні; б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов'язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Підпунктом 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 18.1, п. 18.2 ст. 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Згідно з п.п. 168.1.1 п. 168.1. ст.. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 176.2 ст. 176 ПК України передбачено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Відповідно до вимог п. 9 розділу ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом ДФС України №1205 від 28.12.2015 року, до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання (за наявності), зменшення (збільшення) суми податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та пені із зазначенням у ньому дати та номера декларації (уточнюючого розрахунку), звіту за відповідний звітний період, щодо якого здійснюється розрахунок, та/або іншої інформації, необхідної для їх визначення.

Як вбачається з висновків акта перевірки, до позивача застосовано штрафні санкції за порушення вимог п. 176.2 ст. 176 ПК України, оскільки фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 в податкових розрахунках сум доходу і сум утриманого податку за формою 1-ДФ за 1 та 2 квартали 2014 року були вказані недостовірні відомості.

Водночас, з наявного в матеріалах справи розрахунку фінансових санкцій до повідомлення-рішення про застосування та стягнення сум штрафних (фінансових) санкцій, донарахованих сум податків, зборів (обов'язкових платежів) за порушення податкового законодавства по акту документальної позапланової виїзної перевірки діяльності ФОП ОСОБА_1 вбачається, що даний розрахунок здійснено відносно ФОП ОСОБА_2, яким не подано розрахунок сум доходи і сум утриманого податку за формою 1-ДФ за 3 квартал 2014 року, а в податковому розрахунку сум доходу і сум утриманого податку за формою 1-ДФ за 4 квартал 2014 року були вказані недостовірні відомості.

Наведене свідчить, що розрахунок фінансових санкцій в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні здійснено відносно іншої особи, а не позивача.

При цьому, відповідно ч. 2 ст. 61 Конституції України встановлює, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки розрахунок штрафних санкцій в ньому здійснено відносно іншої особи, а не позивача, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 61 Конституції України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представника позивача стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві № від 22.12.2016 року.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук