Справа № 826/5908/16
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5908/16
У Х В А Л А

09 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі судді Степанюка А.Г., перевіривши матеріали апеляційної скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни (далі - Відповідач, Уповноважена особа) про:

- визнання протиправною відмови Уповноваженої особи на внесення Позивача до реєстру акцептованих кредиторів, оформлену листом від 25.03.2016 року №05-15254;

- зобов'язання Відповідача внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк» шляхом додаткового внесення до нього вимог кредитора ОСОБА_2 на суму 2 823 041,44 грн. та подати ці зміни виконавчій дирекцій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для затвердження.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.07.2017 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю. Крім того, Уповноваженою особою подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеної постанови, а також заяву про відстрочення сплати судового збору.

Перевіривши апеляційну скаргу, суд вважає, що вона не може бути прийнята до апеляційного провадження та підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам статей 186, 187 КАС України.

При поданні апеляційної скарги Апелянтом не було дотримано вимог ч. 2 ст. 186, ч. ч. 3, 6 ст. 187 КАС України, а саме - пропущено десятиденний строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції; в апеляційній скарзі не зазначено про бажання або небажання особи взяти участь у судовому засіданні; до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, копію оскаржуваної постанови суду першої інстанції від 17.07.2017 року отримано Уповноваженою особою 31.07.2017 року, про що свідчить наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 126). Відтак, останнім днем подачі апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції є 10.08.2017 року.

Проте апеляційну скаргу, датовану 19.10.2017 року, подано до відділення поштового зв'язку 23.10.2017 року.

У заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження вказується, що у зв'язку з великим навантаженням та підвищенням рівня адміністративного контролю за якістю складання документів своєчасно подати апеляційну скаргу можливості не було.

Однак, такі причини пропуску визначеного ст. 186 КАС України десятиденного строку оскарження постанови суду першої інстанції судом не можуть бути визнані поважними з огляду на те, що представляти інтереси Уповноваженої особи може, окрім неї самої, представник або будь-яка інша особа, уповноважена вчиняти такі дії у встановленому законом порядку.

При цьому твердження Апелянта про те, що із запровадженням тимчасової адміністрації та у подальшому початку процедури ліквідації банку всі робочі процеси були змінені, у тому числі процедури погодження документів, судом оцінюється критично, оскільки ліквідація ПАТ «ВіЕйБі Банк» розпочалася ще 20.03.2015 року, а тому незабезпечення Уповноваженою особою належної організації діяльності банку протягом двох з половиною років не може бути поважною причиною пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Приписами ч. 4 ст. 189 КАС України визначено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 187 КАС України в апеляційній скарзі зазначається, чи бажає особа взяти участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, чи просить суд розглянути справу за її відсутності.

Зі змісту апеляційної інстанції вбачається, що Відповідачем даної вимоги ч. 3 ст. 187 КАС України виконано не було.

Крім іншого, приписами ч. 6 ст. 187 КАС України визначено, що до апеляційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору.

Суд вважає за необхідне зазначити, що правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон).

Відповідно до положень ст. ст. 3 та 4 названого Закону судовий збір справляється за подання апеляційних скарг на рішення суду в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

З огляду на те, що предметом позову є визнання протиправною відмови суб'єкта владних повноважень, а також зобов'язання останнього вчинити дії, позовні вимоги є вимогами немайнового характеру.

Зі змісту постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016 року №2 «Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» вбачається, що, перевіряючи правильність сплати позивачем судового збору та визначаючи кількість вимог немайнового характеру, звернених до суду, необхідно враховувати, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов'язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка діяла на момент подання позову до суду першої інстанції, ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, складала 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Положеннями ч. 1 зазначеної статті передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01.01.2016 року приписами Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року № 928-VIII встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 1378,00 грн.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідно до положень ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, розмір судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва складає 606,32 грн. (1378,00 х 0,4 х 110%).

Однак, всупереч вимог КАС України, Апелянтом до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору.

Надаючи оцінку заяві про відстрочення сплати судового збору, яке обґрунтовано тим, що витрати ПАТ «ВіЕйБі Банк» мають попередньо, щоквартально включатися до кошторису та затверджуватися виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а тому забезпечити своєчасну сплату судового збору неможливо, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

З наведеного випливає, що звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є дискреційним правом, а не обов'язком суду, можливість реалізації якого пов'язується з майновим станом особи.

Тобто, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Зазначена позиція підтримується Вищим адміністративним судом України у постанові Пленуму від 23.01.2015 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Разом з тим, доказів відсутності у затвердженому виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб кошторису ПАТ «ВіЕйБі Банк» на відповідний квартал 2017 року коштів для сплати судового збору Відповідачем не надано.

Крім того, судом враховується, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» зазначив, що вимога сплати зборів судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відтак посилання Апелянта на те, що неможливість своєчасної сплати судового збору є перешкодою для доступу у правосудді, є помилковим, оскільки, як вже було зазначено вище, підставою для звільнення від сплати судового збору може бути виключно скрутний майновий стан особи.

Таким чином, оскільки подана заява про відстрочення сплати судового збору не містить доказів скрутного майнового стану особи та неможливості Відповідача забезпечити сплату судового збору у встановленому Законом розмірі, суд вважає за необхідне у його задоволенні відмовити.

За таких обставин, враховуючи, що Апелянтом: пропущено встановлений ч. 2 ст. 186 КАС України процесуальний строк оскарження постанови суду першої інстанції, а викладені у заяві про поновлення строку причини поважними визнані не були; не зазначено про бажання чи небажання особи взяти участь у судовому розгляді; не додано до апеляційної скарги документ про сплату судового збору, а заява про відстрочення сплати судового збору визнана необґрунтованою, суд приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без руху та надання Уповноваженій особі строку для усунення недоліків шляхом: подання заяви із зазначення інших підстав для його поновлення; зазначення про бажання або небажання взяти участь у судовому засіданні; надання документу про сплату судового збору у розмірі 606,32 грн. або обґрунтованого клопотання про звільнення від його сплати, зменшення його розміру, відстрочення чи розстрочення із наданням належним чином завіреної копії кошторису ПАТ «ВіЕйБі Банк», чинного станом на жовтень 2017 року.

Керуючись ст.ст. 88, 108, 187, 189, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Окружного адміністративного суду м. Києві від 17 липня 2017 року - відмовити.

У задоволенні заяви Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Окружного адміністративного суду м. Києві від 17 липня 2017 року - відмовити.

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії - залишити без руху.

Одночасно повідомляю, що Апелянт протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, а також не будуть усунуті інші недоліки, визначені в указаній ухвалі, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку у відповідності до ст.ст. 211, 212 КАС України.

Суддя А.Г. Степанюк