Справа № 759/3159/17
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 759/3159/17 Головуючий у 1-й інстанції: Петренко Н.О.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Святошинського районного суду м.Києва від 26 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Літочківської сільської ради Броварського району Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання скасувати рішення та прийняти рішення по заяві,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Літочківської сільської ради Броварського району Київської області про визнання дій сільської ради незаконними, про зобов'язання скасувати рішення від 14.03.2014 року та про зобов'язання сільську раду прийняти рішення по заяві ОСОБА_2 від 20.07.2011 року, задовольнивши її у повному обсязі.

Постановою Святошинського районного суду м.Києва від 26 квітня 2017 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

23 серпня 2016 року Літочківською сільською радою Броварського району Київської області прийнято рішення за наслідками розгляду заяв громадян по земельних питаннях про відмову ОСОБА_2 у задоволенні заяви про скасування прийнятого рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної діляни у власність площею 0,1200 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та прийняти нове у зв'язку з тим, що сесія сільської ради не може скасувати рішення від 14.03.2014 року так як не має на це законних підстав.

Заперечуючи проти прийнятого відповідачем рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що відповідачем було порушено його права та інтереси, так як сесія сільської ради частково задовольнила його заяву щодо надання дозволу на розробку проектної документації на земельну ділянку розміром 0,12 га, тоді як він має право на отримання у власність земельної ділянки розміром 0,25 га про що просив у поданій ним заяві.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог стосовно відмови відповідача скасувати рішення сесії сільської ради від 14.03.2014 року, суд першої інстанції зазначив, що відповідна сільська рада не вправі самостійно вирішувати питання скасування прийнятого раніше рішення.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції, виходячи з наступного.

20.07.2011 року ОСОБА_2 звернувся до Літочківської сільської ради із заявою в якій просив відповідно до ч.6 ст. 118 Земельного Кодексу України, на підставі п.14 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» виділити земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку.

Згідно з частиною 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Як вбачається із вищезазначеної заяви від 20.07.2011 року позивачем у заяві не було зазначено розмір земельної ділянки, який він просить йому виділити.

Рішенням Літочківської сільської ради Броварського району Київської області від 14 березня 2014 року №273-33-6 надано дозвіл громадянам, у т.ч. числі і позивачу, на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с. Літочки Броварського району Київської області (згідно з додатком).

Із додатку до рішення №273 вбачається, що вищезазначеним рішення надано дозвіл на розробку проекту також іншим особам, а всього вісьмом особам, у розмірі 0,1200 га.

Із позовної заяви, поданої позивачем до суду вбачається, що суміжні ділянки у 2012-2013 роках (на час розгляду його заяви) передано у власність іншим громадян.

Відповідно рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року у справі №7-рп/2009у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) встановлено, що органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Як зазначено судом вище та дана обставина підтверджується поданим подачем адміністративним позовом, суміжні земельні ділянки, які межують з виділеною позивачу земельною ділянкою, були протягом 2012-2013 років передані у власність іншим особам.

Згідно рішення Літочківської сільської ради від 23 серпня 2016 року №51-УІ-УІІ «Про розгляд інших заяв громадян по земельних питаннях», відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні заяви про скасування прийнятого рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0.1200 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та прийняти нове рішення, у зв'язку з тим, що сесія сільської ради не може скасувати рішення від 14.03.2014 року так як не має законних підстав для такого скасування.

Колегія суддів вважає, що Літочківська сільська рада, приймаючи рішення від 14.03.2014 року, діяла у межах наданих їй повноважень, у спосіб, визначений законом та з дотриманням вимог чинного законодавства, оскільки на час розгляду заяви позивача про скасування рішення, земельні ділянки, які межують з земельною ділянкою, що була виділена позивачу, вже були передані іншим особам, що позивачем підтверджено у поданому позові.

Скасування рішення від 14.03.2014 року на сесії сільської ради буде суперечити вимогам чинного законодавства України та призведе до порушення прав та законних інтересів не лише позивача, а й інших осіб, яким було надано дозвіл на розробку проектної документації відповідно до вищезазначеного рішення.

Також колегія суддів зазначає, що в ході розгляду справи, судом апеляційної інстанції не було встановлено незаконних дій Літочківської сільської ради, як те зазначив у своїй позовній заяві позивач.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: п.15) скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень; п. 34) вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Отже, питання скасування рішення сільської ради може бути вирішено лише на пленарному засіданні сільської ради шляхом голосування депутатів сільської ради.

Аналогічним чином може бути вирішено питання і щодо розгляду питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Суд не може перебирати на себе повноваження колегіального органу, передбачені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», так як питання скасування рішення, прийняття відповідного рішення відноситься виключно до компетенції такого колегіального органу.

Частиною 1 статті 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: пункт г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Отже, законодавством України чітко визначено, що громадяни мають право на безоплатну передачу земельної ділянки для будівництва і обслуговування жимлого будинку, господарських будівель і споруд у селах не більше 0,25га.

Приймаючи рішення про надання позивачу дозволу на розробку преокту землеустрою, відповідач виходив із наявних запасів земель, а також керувався затвердженими результатами громадськимх слухань стосовно детального плану забудови та проекту розподілу територій з площею земельних ділянока 0,12 га під житлову забудову.

Як зазначено у листі від 16 листопада 2016 року №291, який направлявся на ім'я позивача та до Верховної Ради України, 18.09.2009 року рішенням №237-ХХІХ-У Літочківської сільської ради затверджено результати громадяських слухань стсовно детального плану забудови та проекту розподілу територій з площею земельних ділянок під житлову забудову.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до поданої позивачем заяви від 20.07.2011 року про надання земельної ділянки, останній не зазначив її розміру, а тому відповідач, виходячи з наявних запасів земельної ділянки та з урахуванням всіх осіб, які мають право на отримання безоплатно у власність земельних ділянок,вищезазначеного рішення сільської ради №237 від 18.09.1009 року прийняв законне рішення про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки розміром 0,12 га.

Зазначене рішення ніяким чином не порушує прав та законних інтересів позивача, у т.ч. і його права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки. Крім того, зазначене рішення сільської ради позивач не оспорює та не просить суд визнати його протиправним і скасувати, а лише просить суд зобов'язати відповідача його скасувати та прийняти нове рішення.

Щодо строків звернення до суду з даним адміністративним позовом, то колегія суддів вважає, що позивач його не пропустив. Судова колегія бере до уваги всі надані до справи докази, у т.ч. звернення позивача до різних державних органів стосовно законності прийнятого сільською радою рішення. Крім того, колегія суддів вважає, що спір судом було розглянуто по суті та відмовлено у задоволенні позову з підстав необгрунтованості заявлених позовних вимог, тоді як пропуск строку для звернення до суду з позовом тягне за собою залишення позову без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що заявлений позивачем позов не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України,є необгрунтованим, а тому суд першої інстанції вірно відмовив у його задоволенні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Святошинського районного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Викладені в апеляційній скарзі апелянтом доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції має право за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Твердохліб В.А.

Повний текст виготовлено: 08 листопада 2017 року.