Справа № 813/2908/17
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/9831/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

ОСОБА_1,

секретаря судового засідання Чигер І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника ОСОБА_3 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року про відмову щодо вжиття заходів забезпечення позову у справі № 813/2908/17 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області, Департаменту освіти та науки Львівської обласної державної адміністрації про визнання протиправним і скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

15.08.2017 ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області, Департаменту освіти та науки Львівської обласної державної адміністрації, просив, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, визнати протиправним та скасувати Рішення №539 від 29.06.2017 «Про реорганізацію шляхом приєднання Баківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області та Квітневого навчально-виховного комплексу «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області.

15.08.2017 ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення позову, просив зупинити дію оскаржуваного рішення Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області від 29.06.2017 №539 до моменту розгляду даної справи по суті.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2017 у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про забезпечення адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 представник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2017 та прийняти нову ухвалу, якою зупинити дії оскаржуваного Рішення від 29.06.2017 №539. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував, що виконання потенційного рішення по даній справі, після задоволення заявленого позову, у разі невжиття забезпечення позову, буде дуже ускладненим. Вказує, що неможливо повноцінно організувати процес довозу дітей до місця навчання, що призведе до перевтомлення дітей та порушення організації нормального навчально-виховного процесу. Зазначає, що забезпечення позову у такий спосіб відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню звязку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу та відповідають інституту забезпечення позову в адміністративному процесі.

В судовому засіданні представник позивача та позивач апеляційну скаргу підтримали, представники Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області щодо апеляційної скарги заперечили, просили залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Департамент освіти та науки Львівської обласної державної адміністрації повноважного представника в судове засідання не забезпечив, належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін в їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволені клопотання ОСОБА_3 про забезпечення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що у поданій суду заяві позивач не навів суду належних доказів існування обставини, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову заподіє шкоди його правам, чи захист цих прав стане неможливим без вжиття таких заходів або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. При цьому обраний позивачем спосіб забезпечення позову є фактичним вирішенням позовної вимоги на період розгляду справи, що не узгоджується з метою застосування правового інституту забезпечення позову та є неприпустимим. Відтак, суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення вимоги позивача щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню суду першої інстанції суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 1 статті 117 КАС України передбачено, що суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. При цьому, інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суд України №2 від 06.03.2008 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ», згідно з ч.3 та ч.4 ст.117 КАС України забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: 1) зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборони вчиняти певні дії. Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції зауважує, що зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень є основним способом забезпечення адміністративного позову та полягає в тому, що на час дії цього способу забезпечення позову положення зупиненого акта не застосовуються (не реалізуються).

Підставами для забезпечення адміністративного позову, передбаченими ст.117 КАС України, є: 1) наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав, свобод та інтересів позивача в разі невжиття таких заходів; 4) очевидність ознак протиправності рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Очевидність небезпеки полягає в тому, що з високим ступенем вірогідності можуть настати такі дії або події, які безумовно призведуть до порушення прав та інтересів позивача. Неможливість захисту прав може мати місце, зокрема, у разі знищення предмету спору, відчуження його іншим особам, якщо для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, зокрема, необхідно буде звертатися до суду, визнавати недійсними договори чи рішення, вилучати майно тощо.

Суд, при розгляді клопотання про забезпечення позову повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з передбаченихст.117 КАС України обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти; врахувати пов'язаність заходів щодо забезпечення позову з його предметом, співмірність таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам.

З матеріалів справи встановлено, що підставою звернення із позовом до суду стало прийняття Новострілищанською селищною радою Жидачівського району Львівської області рішення №539 від 29.06.2017 «Про реорганізацію шляхом приєднання Баківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Новострілищанської селищної ради Львівської області та Квітневого навчально-виховного комплексу «Загальноосвітній навчальний заклад І-1І ступенів - дошкільний навчальний заклад» Новострілищанської селищної ради Львівської області у Баківсько-Квітневий навчально-виховний комплекс «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Новострілищанської селищної ради Львівської області.

Зі змісту заяви про забезпечення позову, додаткового пояснення до заяви про забезпечення позову та апеляційної скарги вбачається, що необхідність забезпечення позову зумовлена тим, що у звязку з прийняттям оскаржуваного рішення вчителі та діти з батьками, в тому числі позивач, змушені будуть долати значні відстані від місця проживання до місця роботи та навчання, тоді як для відновлення порушених прав вчителів та батьків, на переконання позивача, необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, повязаних з відновленням організаційних процесів навчання та добирання дітей до школи.

Водночас, з пояснень сторін, наданих в судовому засіданні судом апеляційної інстанції встановлено, що у рішення Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області №539 від 29.06.2017 внесено зміни в організацію навчального процесу в результаті яких діти, які навчаються в 1-9 класах, зокрема і дитина позивача, залишились навчатись в с.Баківці, в приміщенні, в якому розташовувалась школа до реорганізації, що не вплинуло на процес добирання дітей та вчителів до навчального закладу та на організацію навчально-виховного процесу.

Відтак, враховуючи предмет позову, обставини заявленого клопотання, зміст інституту забезпечення позову та мету вжиття відповідних заходів, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що за вказаних вище обставин відсутня очевидна небезпека заподіяння шкоди правам позивача та відсутні підстави вважати, що в подальшому позивачу необхідно буде докласти значних зусиль та витрат для відновлення порушених прав, оскільки інститут забезпечення позову має на меті охорону матеріально-правових інтересів позивача щодо можливих несумлінних дій відповідача до вирішення спору по суті, тоді як реальний характер загрози порушення прав позивача належними та допустимими доказами у справі не підтверджено.

Підсумовуючи вказане, оскільки забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу позивача та на виконання вимог ст.2 КАС України, на захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що за відсутності в матеріалах справи належних доказів чи матеріалів, які б підтверджували існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, або про те, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, а тому немає підстав для задоволення вимоги позивача щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п.1 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 117, 118, 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року про відмову щодо вжиття заходів забезпечення позову у справі № 813/2908/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_1

Повний текст Ухвали складено 10.11.2017