Справа № 208/1579/17(2-а/208/165/17)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2017 рокусправа № 208/1579/17(2-а/208/165/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Кругового О.О. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області

на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 липня 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними, зобовязати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:

- визнати неправомірною бездіяльність ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області по не нарахуванню і невиплаті ОСОБА_2 щомісячної доплати до пенсії як дитині війни в розмірі 66,43 грн. відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 28 липня 2014 року, дати поновлення пенсії;

- визнати неправомірною бездіяльність ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про відмову перерахування і невиплаті ОСОБА_2 пенсії згідно поданих довідок про зарплату;

- зобовязати Камянське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щомісячну доплату до пенсії за віком, як дитині війни відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» починаючи з дати поновлення пенсії з 28 липня 2014 року;

- зобовязати Камянське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області ОСОБА_2 перерахувати пенсію згідно поданих довідок про зарплату з 28 грудня 2016 року.

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 липня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність відповідача ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області по не нарахуванню і невиплаті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячної доплати до пенсії як дитині війни в розмірі 66,43 грн. відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 28 липня 2014 року.

Зобовязано Камянське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячну доплату до пенсії за віком, як дитині війни відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 28 липня 2014 року.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, виплата доплати до пенсії за віком, як дитині війни не може залежати від місця проживання позивача.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції Камянське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просило її скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами. Враховуючи те, що між Урядами України та Ізраїлю не укладено міждержавних договорів щодо пенсійного забезпечення громадян України, які постійно проживають на території держави Ізраїль, для виплати позивачу допомоги до пенсії за віком, як дитині війні немає законних підстав.

Позивач постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 липня 2017 року в частині відмовлених позовних вимог не оскаржує.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, має право на доплату до пенсії за віком, як дитина війни, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Однак після виїзду на постійне місце проживання до Держави Ізраїль у 1992 року виплату призначеної пенсії за віком та доплати до пенсії за віком, як дитині війни було припинено.

Постановою печерського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2015 року, зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області поновити ОСОБА_2, що постійно проживає за межами України в Державі Ізраїль, пенсію за віком з 28 липня 2014 року.

На підставі означеного рішення суду позивачу було поновлено виплату пенсії за віком, однак надбавку дітям війни не було виплачено.

28 грудня 2016 року позивач через свого представника ОСОБА_3 звернувся до Дніпродзержинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про поновлення виплати доплату до пенсії за віком, як дитині війні з 28 липня 2014 року.

Листом від 16 січня 2017 року №925/05/40 відповідач повідомив позивача про те, що означена надбавка виплачується громадянам України, які зареєстровані та мешкають на території України.

Також 28 грудня 2016 року позивач через свого представника ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, згідно довідок про заробітну плату з березня 1974 року по лютий 1979 року.

Рішенням Дніпродзержинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року №6 ОСОБА_2 було відмовлено у перерахунку пенсії, згідно довідок про заробітну плату.

Не погодившись з такими діями, позивач звернувся із позовом до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України 28.12.2011 року прийнято постанову від № 1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення", яка набрала чинності 01.01.2012 р. та діє до теперішнього часу. Відповідно до п. 4 цієї постанови, дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", проводиться у розмірі 66,43 грн..

Статтею 24 Конституції України передбачено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, з огляду на вищезазначені норми, позивач, проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Згідно з ч.2 ст. 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

За таких обставин, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

У рішенні Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 року зазначено, що право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Аналогічна правова позиція визначена Європейським судом з прав людини у рішенні у справі Пічкур проти України, яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, яке є джерелом права відповідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини.

Отже, не проживання позивача, який є громадянином України, на її території, чи відсутність механізму врегулювання вказаного питання, не позбавляє останнього конституційного права на пенсію, яке гарантовано державою й відповідно вказане не може слугувати підставою для не нарахування та невиплати доплати до пенсії за віком, як дитині війни.

Вищенаведеним в повному обсязі спростовуюся доводи представника відповідача щодо правомірності відмови позивачу нарахуванні та виплаті доплати до пенсії за віком, як дитині війни тільки з підстав відсутності на міжнародному рівні механізму врегулювання питання щодо призначення та отримання пенсії громадянами України, які проживають в Ізраїлі та відсутності документів, які підтверджують його постійне чи тимчасове проживання на території України.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук