Справа № 347/1418/17
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/8988/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Багрія В.Д., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 09.08.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання протиправними дії Косівського об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області щодо недоплати пенсії особі, яка отримала ядерну шкоду здоров'ю, відповідно до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду та статей 49, 50, 51, 56 та 57 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 01.08.2017року звернувся в суд із адміністративним позовом до Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання протиправними дії Косівського об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області щодо недоплати пенсії особі, яка отримала ядерну шкоду здоров'ю, відповідно до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду та статей 49, 50, 51, 56 та 57 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов'язання вчинити певні дії.

Із змісту вимог адміністративного позову вбачається, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, ліквідатор другої категорії та перебуває на обліку в Косівському об'єднаному управлінні ПФУ Івано-Франківської області, і має право на компенсації та пільги, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Закон № 796-12). Однак, із наданого відповідачем розпорядження № 158580 від 21.02.2017 року про призначення ОСОБА_1 пільгової пенсії по віку, як ліквідатору другої категорії, ним було виявлено, що пенсія йому призначена на загальних умовах, хоча призначення пенсії йому мало відбуватися за базовим для нього законом "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Виходячи із відомостей Косівського об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області, пенсія в розмірі 949 гривень позивачу призначена на загальних умовах, а саме 174.17 гри. - розмір пенсії за віком; 332.14 грн. - доплата до прожиткового мінімуму (1074,00грн), 135.43 грн. - надбавка за проживання в гірському населеному пункті; 170.82 грн. - додаткова пенсія потерпілим внаслідок ЧК; 136.44 грн. - державна адресна допомога». Таким чином нібито доведено до прожиткового мінімуму і чогось до 1074 грн.,а із 01 травня 2017 року його підвищено Законом про Держбюджет до 1312 грн. Його реально позбавили другої пенсії - за втрату здоров'я (170.82 грн.) і гірської надбавки. Так як він виконав свій обов'язок перед державою, зі свого боку через Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" вона зобов'язалась хоч частково відшкодувати втрачене здоров'я та інші неприємні обмеження, котрі виникли в його житті внаслідок виконання особливо небезпечних робіт при проведенні дезактиваційних робіт на Чорнобильській атомній станції.

Встановивши загальні правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати у Законах України "Про пенсійне забезпечення" та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» , законодавець визначив і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об'єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо).

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, оскільки, відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я, довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Згідно статей 15 та 19 ЗУ «Про звернення громадян» управління пенсійного фонду має: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви; забезпечувати поновлення порушених прав; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, а суми пенсії, які не були одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком (ч. 2 ст. 87 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»). Всупереч Конституції України та чинного законодавства відповідач позбавив позивача додаткової пенсії в розмірі 170.82 грн. Він нібито її призначив, але зарахував цю суму до державної пенсії, за розрахунками відповідача вона склала 174.17 грн. Згідно Конституції України та рішення Європейського суду з прав людини від 12 липня 2016 року пенсія не може бути меншою від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, який на 01 травня 2017 року рівнявся 1312 грн. На переконання позивача, розмір його основної - державної пенсії не досяг прожиткового мінімуму через неналежну пропорційність - відповідач її обраховував від 35-ти років стажу, як для звичайних громадян, в той час як позивачу достатньо 20-ти.

Оскаржуваною постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 09.08.2017 року - позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, що cудом не взято до уваги, відповідно до ч.1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно з ч. 3 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

На підставі викладеного вище, згідно з протоколом №162293 року від 22.06.17 року ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» . Тобто, пенсія позивачу призначена на загальних умовах, що зазначено самим позивачем у позовній заяві.

Листом від 20.07.2017 року об'єднане управління Пенсійного фонду України йому у збільшенні пенсії було відмовлено в зв'язку з тим, що він отримує пенсію за віком відповідно до норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням пільг зі зменшенням пенсійного віку встановленого для одержання державних пенсій та з обчислення середньомісячного заробітку для обчислення розміру пенсії ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 10 років.

Статтею 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом №796-ХІІ або їм надається право на одержання пенсії на підставах, передбачених цим Законом.

З п.13 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1058-УІ слідує, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії, зокрема і відповідно до Закону №796-ХІІ, їй призначається одна пенсія за її вибором.

Просимо суд звернути увагу,що періоди з яких складається його страховий стаж обчислено відповідно до ст.24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Так як йому призначено пенсію з 01.03.2016 року за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». розмір пенсії за віком йому визначено за новою формулою відповідно ч.1 ст.27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням коефіцієнту страхового стажу визначеного за формулою відповідно до ст.25 цього Закону.

Для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» необхідно представити довідку затверджену постановою Державного комітету СРСР по праці і соціальних питаннях від 09.03.1988 року № 122 та довідку встановленої форми про заробітну плату за період роботи в зоні відчуження, а також на територіях радіоактивного забруднення видану підприємством, установою за основним місцем роботи на той час. Дані довідки повинні бути підтверджені в повному об'ємі первинними бухгалтерськими та іншими документами, про що спеціалісти з контрольно-перевірочної роботи управління складають відповідний акт.

Оскільки позивачем відповідної довідки про заробітну плату в зоні радіоактивного забруднення не подано до заяви про призначення пенсії, пенсію позивачу обчислено відповідно до ст.26,27,28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням пільг, визначених ст.51 та ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Так, згідно з ст.51 згаданого вище Закону позивач отримує щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України згідно з п.13 постанови КМУ від 23.11.2011 №1210 у розмірі 170,82 грн. та згідно з ст. 55 даного Закону позивачу призначено пенсію на загальних підставах у віці 50 років, тобто з урахуванням пільгового виходу на пенсію.

Як зазначалося вище, позивачу призначено пенсію відповідно до ст.26, 27, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Ознакам, передбаченим вказаною процесуальною нормою, відповідає стаття 28 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», згідно з якою право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 35 років. Так, згідно з ч.1 ст.28 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до ч. 2 ст.28 даного Закону за наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу. Отже, основною передумовою перерахунку пенсії при зміні прожиткового мінімуму є наявність необхідного стажу для чоловіків 35 років, однак при неповному стажі роботи позивача 16 років 6 місяців, підстави для проведення перерахунку пенсії при зміні прожиткового мінімуму, відсутні.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що Частиною другою статті 56 цього Закону передбачено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Згідно ст.15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок такого забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, вказаною нормою надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України «Про пенсійне забезпечення» або спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Аналіз ст. 56 наведеного Закону вказує на те, що вона визначає особливі норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.

Водночас порядок перерахунку пенсій Законом України «Про пенсійне забезпечення» не встановлений, що є підставою для застосування судом при розгляді цього публічно-правового спору аналогії закону на підставі ч. 7ст. 9 КАС України.

Ознакам, передбаченим вказаною процесуальною нормою, відповідає абз. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зі змісту якого випливає, що за кожний повний рік страхового стажу понад установлений законом мінімальний трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, остання збільшується на 1 процент визначеної законом її розрахункової величини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи. Згідно з цим Законом вона дорівнює мінімальному розміру пенсії за віком, який згідно з абз. 1 ч. 2ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлений у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Таким чином, особам, яким призначена пенсія на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 процент заробітку за рік.

Відповідно до ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ст.17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» до числа основних державних соціальних гарантій включаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат.

Основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Приписами ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії. За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Із урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що позивач скористався правом на достроковий вихід на пенсію.

Водночас, чинним законодавством в імперативному порядку встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком повинен відповідати розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік" встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні.

Згідно з ч. 3ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону(крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, який встановлений на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності..

З аналізу норми ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка є імперативною, слід прийти до висновку, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, а перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму.

Таким чином, нарахування позивачеві та виплату основної пенсії за віком проведено відповідачем без дотриманням рівня прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що не відповідає приписам Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

З наведеного слідує, що відмова УПФУ, яка викладена листі № 61/с-15 від 20.07.2017 , в частині проведення перерахунку та виплати пенсії позивача не нижче розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, не відповідає вимогам закону, при цьому підлягають задоволенню позовні щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок основної пенсії позивача у розмірі, не нижчому ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ч. 1ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 01.02.2017р. відповідно до ст. 99 КАС України, та провести її виплату із врахуванням виплачених сум.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-12 від 28.02.1991 року (далі - Закон № 796-12), Законом України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» № 1058-15 від 09.07.2003 року, (далі - Закон № 1058- IV).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно п.1 ст. 9 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2 категорії підтверджує його статус, як постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає йому право на користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ.

Відповідно до ст. 49 вищеназваного закону № 796-ХІІ, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно довідки № 61/с-15 від 20.07.2017 року Косівського об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області , позивачу було призначено згідно постанови Косівського районного суду від 13.03.2017 року №347/115/17, яка надійшла 31.03.2017 року, призначено пенсію за віком згідно статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням норм ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01.03.2016 по 31.03.2016 року, оскільки постанову суду звернуто до негайного виконання в частині виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць. Страховий стаж роботи складає 16 років 06 місяців 1 день (коефіцієнт страхового стажу з урахуванням кратності 1,35 - 0,22275 та осучаснений заробіток - 781,89 грн., розрахований від середньої зарплати по Україні за 2015 рік - 3263.44 грн.), заробіток обчислено за період з 01.10.2000 року по 31.12.2000р., з 01.10.2001р. по 31.03.2002р., з 01.10.2002р. по 31.12.2003р., 19.04.2005р. по 13.01.2006р., з 01.01.2007р. 31.05.2007р., та з 28.08.2014 р. по 31.07.2016 р.(де індивідуальний коефіцієнт заробітної плати -0,23959). Пенсію позивачу призначено при зниженому віці на 10 років, оскільки він працював у зоні відчуження 5 днів, а саме 21.07.1986 р., 28.07.1986р., 13.08.1986р., 17.08.1986р., 27.08.1986р. Станом на 01.03.2016 року розмір пенсії при неповному стажі роботи (для чоловіків - необхідний стаж 35 років) становив 949,00 грн. Пенсія за березень місяць позивачу виплачена у травні 2017 року 13 числа.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 30.05.2017 року № 876/4813/17, яка надійшла до нас 16.06.2017 року апеляційну скаргу управління ПФУ залишено без задоволення, а постанову Косівського районного суду від 13.03.2017 року залишено без змін. Отже, відповідачем 22.06.2017 року призначено позивачу пенсію за віком з 01.04.2016 року на підставі посвідчення ліквідатора категорії та запису у військовому квитку. Розмір пенсії позивача становить 949,00грн., а саме: 174,17 грн. - розмір пенсії за віком ; 332,14 грн. - доплата до прожиткового мінімуму( 1074,00грн.); 135,43грн. - надбавка за проживання в гірському населеному пункті 170,82грн. - додаткова пенсія потерпілим внаслідок ЧК, 136,44грн. - державна адресна допомога.

Тобто, наявність у позивача права на виплату йому державної пенсії за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідачем не оскаржується, однак, суд приходить до висновку, що така виплата нарахована ОСОБА_1 з порушенням відповідних норм закону.

Використання окремих положень згаданих вище законів допускається лише в тих межах, котрі не суперечать спеціальному, Закону №796-12. Ці закони в жодній мірі не можуть змінювати умови і порядок призначення і виплати пенсій за спеціальними законами, до яких належить і ЗУ № 796-12, оскільки вони регулюють лише питання прав на пенсійне забезпечення. Саме такий підхід обґрунтовано у рішенні Конституційного суду України від 09 липня 2007 року (№6-рп/2007), від 20 березня 2002 року (№5-рп/2002), від 11 жовтня 2005 року (№8-рп/2005), де зокрема, зазначено: «Для окремих категорій осіб передбачено особливий порядок пенсійного забезпечення з урахуванням їх правового статусу, професійних обов'язків, підвищених вимог до дисципліни, обмежень та інших особливостей, пов'язаних з ризиком для життя та здоров'я, що й зумовило встановлення додаткових гарантій соціального забезпечення таких осіб».

Застосування положень ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суперечить нормі 71-ї статті Закону України 796-12: «Дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону».

Цю позицію закріплено і в Конституції України (ст.. 22). У ній зазначено, що закріплені права гарантуються і не можуть бути скасованими та зазнати звуження за змістом та обсягом існуючих прав при прийнятті нових законів.

Всупереч Конституції України та чинного законодавства відповідач позбавив позивача додаткової пенсії в розмірі 170.82 грн. Він нібито її призначив, але зарахував цю суму до державної пенсії, за розрахунками відповідача вона склала 174.17 грн. Згідно Конституції України та рішення Європейського суду з прав людини від 12 липня 2016 року пенсія не може бути меншою від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, який на 01 травня 2017 року рівнявся 1312 грн. На переконання позивача, розмір його основної - державної пенсії не досяг прожиткового мінімуму через неналежну пропорційність - відповідач її обраховував від 35-ти років стажу, як для звичайних громадян, в той час як позивачу достатньо 20-ти.

Відповідно до ст.49 Закону № 796-XII, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ч. 1ст. 55 цього Закону особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, із зменшенням віку на 10 років.

Частиною другою статті 56 цього Закону передбачено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Згідно ст.15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок такого забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, вказаною нормою надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України «Про пенсійне забезпечення» або спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Аналіз ст. 56 наведеного Закону вказує на те, що вона визначає особливі норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.

Водночас порядок перерахунку пенсій Законом України «Про пенсійне забезпечення» не встановлений, що є підставою для застосування судом при розгляді цього публічно-правового спору аналогії закону на підставі ч. 7ст. 9 КАС України.

Ознакам, передбаченим вказаною процесуальною нормою, відповідає абз. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зі змісту якого випливає, що за кожний повний рік страхового стажу понад установлений законом мінімальний трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, остання збільшується на 1 процент визначеної законом її розрахункової величини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи. Згідно з цим Законом вона дорівнює мінімальному розміру пенсії за віком, який згідно з абз. 1 ч. 2ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлений у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, особам, яким призначена пенсія на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 процент заробітку за рік.

Відповідно до ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ст.17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» до числа основних державних соціальних гарантій включаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат.

Основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Приписами ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії.

За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Із урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що позивач скористався правом на достроковий вихід на пенсію.

Водночас, чинним законодавством в імперативному порядку встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком повинен відповідати розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік" встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні.

Згідно з ч. 3ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону(крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, який встановлений на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності..

З аналізу норми ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка є імперативною, слід прийти до висновку, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, а перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму.

Таким чином, нарахування ОСОБА_1 та виплату основної пенсії за віком проведено відповідачем без дотриманням рівня прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що не відповідає приписам Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

З наведеного слідує, що відмова УПФУ, яка викладена листі № 61/с-15 від 20.07.2017 , в частині проведення перерахунку та виплати пенсії позивача не нижче розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, не відповідає вимогам закону, при цьому підлягають задоволенню позовні щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок основної пенсії позивача у розмірі, не нижчому ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ч. 1ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 01.02.2017р. відповідно до ст. 99 КАС України, та провести її виплату із врахуванням виплачених сум.

Відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаткова пенсія є окремим видом пенсії, і її розмір не повинен включатися до розміру основної пенсії.

ОСОБА_1 у відповідності до статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначено додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, однак розмір вказаної пенсії та надбавки включено до загального розміру основної пенсії, що суперечить вимогам закону.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 199, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області - залишити без задоволення.

Постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 09.08.2017 року у справі № 347/1418/17 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді В. Я. Качмар
В. М. Багрій