Справа № 815/3398/17
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/3398/17

Категорія: 6.2 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді : Бойка А.В.,

суддів: Димерлія О.О.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру в Одеської області, треті особи Ларжанська сільська рада Ізмаїльського району Одеської області, садовий кооператив «Мелиоратор», про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання повторно розглянути клопотання,-

В С Т А Н О В И В:

27.06.2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру в Одеської області, треті особи Ларжанська сільська рада Ізмаїльського району Одеської області, садовий кооператив «Мелиоратор», в якому просила суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, викладене в листі-відповіді №Р- 7843/0-4367/6-17 від 24 травня 2017 року, про відмову у надані ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення ділянки безоплатно у власність для ведення садівництва, орієнтованою площею 0,075 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеській області (за межами населеного пункту);

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 від 20.04.2017року та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, для ведення садівництва, орієнтованою площею 0, 075га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (за межами населеного пункту).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23.08.2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 03.10.2017 року подала апеляційну скаргу на вказану постанову суду.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що на спірній земельній ділянці розташований садовий будинок НОМЕР_2, який належить позивачу на праві власності, а тому, на підставі ст.120 Земельного кодексу України, до неї перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розташовано вказаний об'єкт нерухомості.

У зв'язку з викладеним, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 23.08.2017 року та прийняття нової - про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської районної ради народних депутатів № 307 від 22.12.1989 року садовому товариству «Мелиоратор» виданий акт на право користування земельною ділянкою серії НОМЕР_1, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право користування землею за № 12-10-1 у 1990 році. (а.с.50-55)

Згідно витягу з протоколу №14 від 17.09.2011 року засідання правління садового кооперативу «Мелиоратор», ОСОБА_2 прийнята в члени садового кооперативу «Мелиоратор», якій надана в користування земельна ділянка НОМЕР_2 орієнтовною площею 0,06 га, для ведення садівництва, із земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (за межами населеного пункту). (а.с.19)

Згідно витягу з протоколу позачергових загальних зборів членів садового кооперативу «Мелиоратор» № 9 від 25.02.2017 року члену садового кооперативу «Мелиоратор» ОСОБА_2 надана згода на вилучення земельної ділянки НОМЕР_2, орієнтовною площею 0,06 га, із земель загального користування садового кооперативу «Мелиоратор» для оформлення її в приватну власність. (а.с.24)

На замовлення ОСОБА_2 виготовлено експлікацію земельної ділянки; отримано відомості з документації землеустрою, що включена до Державного фонду документації із землеустрою із позначенням бажаного місця розташування земельної ділянки ОСОБА_2 для ведення садівництва від 23.03.2017 року № 34-15-0.183-9/186-17, видані відділом Держземагенства у Ізмаїльському районі Одеської області.

20 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою (реєстраційний номер №Р-7843/0/5-17 від 20.04.2017) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безкоштовно у власність для ведення садівництва орієнтованою площею 0,0750 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (за межами населеного пункту). (а.с.15)

За результатом розгляду клопотання та доданих до нього матеріалів Головне управління листом від 24.05.2017 року № Р-7843/0-4367/6-17 відмовило ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відмова обґрунтована тим, що відповідно до інформації, наявної у Головному управлінні, земельна ділянка, щодо якої звернулася позивач, є частиною земельної ділянки, яка перебуває у користуванні садового товариства «Мелиоратор» на підставі державного акту на право користування земельною ділянкою серії НОМЕР_1, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право користування землею за № 12-10-1 у 1990 році. (а.с.16-17)

Не погоджуючись з вказаною відмовою ОСОБА_2 звернулась з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, виходив з того, що відповідач законодавчо позбавлений права здійснювати охорону та передачу земельної ділянки фізичним та юридичним особам у власність чи користування, оскільки спірна земельна ділянка є частиною земельної ділянки, яка перебуває у користуванні садового товариства «Мелиоратор», в той час як ОСОБА_2 надана згода на вилучення земельної ділянки НОМЕР_2, орієнтовною площею 0,06 га, із земель загального користування садового кооперативу «Мелиоратор».

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 вказаної статті Кодексу встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як зазначалось вище, державний акт на право користування землею був виданий садовому товариству «Мелиоратор» під час дії Земельного кодексу Української РСР в редакції від 08.07.1970 року.

Так, пунктом 3 статті 27 цього ж Кодексу, визначено підстави припинення права користування землею, зокрема, передбачено, що право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації, селянського (фермерського) господарства.

25.01.1995 року зареєстровано садовий кооператив «Мелиоратор», який з 22.12.2016 року знаходиться в стані припинення. (а.с.27-28)

Припинення права користування землею у випадках, передбачених пунктами 1-8 частини першої та частиною третьою статті 27 Земельного кодексу України, провадиться у межах населених пунктів відповідною Радою народних депутатів, за межами населених пунктів - сільською, селищною, районною, міською в адміністративному підпорядкуванні якої район, Радою народних депутатів.

Повноваження по припиненню права власності на земельні ділянки статтею 9 Земельного кодексу України було покладено на сільські, селищні, міські ради народних депутатів. В даному випадку, в рамках діючого на той час земельного законодавства, ці повноваження були покладені на Ларжанську сільську раду Ізмаїльського району Одеської області.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до делегованих повноважень органів місцевого самоврядування відноситься, зокрема, здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використання і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.

Вказаним органом місцевого самоврядування жодних заходів, спрямованих на приведення земельних відносин у відповідність до вимог чинного законодавства, не було вжито.

В свою чергу, право користування земельною ділянкою належить садовому товариству «Мелиоратор», а згода на вилучення частини земельної ділянки ОСОБА_2 надавалась іншою юридичною особою - садовим кооперативом «Мелиоратор».

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до витягу з протоколу позачергових загальних зборів членів садового кооперативу «Мелиоратор» № 9 від 25.02.2017 року члену садового кооперативу «Мелиоратор» ОСОБА_4 надана згода на вилучення земельної ділянки НОМЕР_2, орієнтовною площею 0,06 га, з земель загального користування садового кооперативу «Мелиоратор» для оформлення її в приватну власність.

Згідно ч.3 ст.35 Земельного кодексу України земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Земельного кодексу України до земель загального користування садівницького товариства належать земельні ділянки, зайняті захисними смугами, дорогами, проїздами, будівлями і спорудами загального користування.

При цьому, колегія суддів зазначає, що ст. 35 Земельного кодексу України розрізняє земельні ділянки, призначені для садівництва, та землі загального користування садівничого товариства.

Також, у поданій заяві від 20.04.2017 року ОСОБА_2 просить надати їй згоду на відведення земельної ділянки площею 0,075 га., що перевищує розміри ділянки, на вилучення якої надавалась їй згода.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що на спірній земельній ділянці розташований садовий будинок, який, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 07.07.2017 року, належить їй на праві власності.

Частинами 1,2 статті 120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Однак, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що на момент винесення оскаржуваного рішення Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, що викладене в листі-відповіді №Р- 7843/0-4367/6-17 від 24.05.2017 року, про відмову у надані ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення ділянки безоплатно у власність, для ведення садівництва, орієнтованою площею 0,075 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеській області (за межами населеного пункту), реєстрація садового будинку, що розташований на спірній земельній ділянці ще не була проведена.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає безпідставним посилання позивача на приписи ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, як на підставу скасування рішення суду першої інстанції.

Оскільки судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи, правильно по суті вирішено справу, та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому, відповідно до ст.200 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко