Справа № 826/27246/15
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Національного банку України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Національного банку України про визнання незаконними та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року, ОСОБА_2 звернуся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Національного банку України про визнання незаконними та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, в якому позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив:

- визнати протиправним та скасувати Наказ Головного господарського управління Національного банку України № 492-к від 17 листопада 2015 року про звільнення Позивача з посади провідного спеціаліста сектору систем гарантованого електропостачання відділу організації гарантованого електропостачання та електрогосподарства управління організації енергозабезпечення Головного господарського управління Національного банку України;

- зобов'язати Національний банк України поновити Позивача на посаду провідного спеціаліста сектору систем гарантованого електропостачання відділу організації гарантованого електропостачання та електрогосподарства управління організації енергозабезпечення Головного господарського управління Національного банку України;

- стягнути з Національного банку України на користь Позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день винесення рішення судом, який на станом на 19 жовтня становить 162247 грн. 08 коп. (сто шістдесят дві тисячі двісті сорок сім гривень вісім копійок)

- стягнути з Національного банку України на користь Позивача моральну шкоду за незаконне звільнення у розмірі 5000 грн. 00 коп. (п'ять тисяч гривень нуль копійок);

- стягнути з Національного банку України на користь Позивача витрати на правову допомогу на суму 7543 грн. 00 коп. (одна тисяча сімсот шістдесят гривень нуль копійок).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про протиправність оскаржуваного наказу про звільнення з огляду на те, що вони суперечать вимогам статті ч. 1 ст. 49-2 Кодексу законів про працю України, а відтак звільнення позивача було проведено без урахування чинного законодавства, а відтак призвело до порушень законних прав та інтересів позивача.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 червня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано Наказ Головного господарського управління Національного банку України № 492-к від 17 листопада 2015 року про звільнення Позивача з посади провідного спеціаліста сектору систем гарантованого електропостачання відділу організації гарантованого електропостачання та електрогосподарства управління організації енергозабезпечення Головного господарського управління Національного банку України.

Зобов'язано Національний банк України поновити ОСОБА_2 на посаду провідного спеціаліста сектору систем гарантованого електропостачання відділу організації гарантованого електропостачання та електрогосподарства управління організації енергозабезпечення Головного господарського управління Національного банку України.

Стягнено з Національного банку України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 217 808,25 грн. (двісті сімнадцять тисяч вісімсот вісім гривень 25 коп.)

Стягнено з Національного банку України на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу на суму 7543 грн. 00 коп. (сім тисяч п'ятсот сорок три гривні нуль копійок)

У задоволені інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2017 року відкрито та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 10 серпня 2017 року об 12 год. 25 хв.

У відповідності до ч.ч. 4, 5 ст. 11 КАС України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Положеннями ч. 3 ст. 49 КАС України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право, зокрема: заявляти клопотання і відводи; давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення; подавати докази, брати участь у дослідженні доказів; висловлювати свою думку з питань, які виникають під час розгляду справи, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам; подавати заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

З метою дотримання процесуальних строків розгляду справи та з метою забезпечення апеляційного розгляду справи необхідно провести певні дії, а розгляд даної справи може перевищувати межі строку, встановленого для розгляду апеляційної скарги Національного банку України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Національного банку України про визнання незаконними та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність зупинення апеляційного провадження.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2017 року було зупинено апеляційне провадження у справі за розглядом вищевказаної апеляційної скарги до 05 жовтня 2017 року до 09 год. 10 хв.

Відповідно до частини 5 статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження у справі поновлюється за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або за ініціативою суду, якщо відпадуть обставини, які були підставою для зупинення провадження.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів протокольною ухвалою постановила, провадження за апеляційною скаргою Національного банку України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Національного банку України про визнання незаконними та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, поновити та призначити до розгляду у судовому засіданні на 05 жовтня 2017 року о 09 год. 10 хв.

05 жовтня 2017 року, під час розгляду справи у судовому засіданні, виникла необхідність у наданні додаткових пояснень та заперечень сторонами, у зв'язку з чим колегія суддів прийшла до висновку щодо продовження строку розгляду на 15 днів та призначення слухання на 19.10.2017 року об 09 год. 30 хв.

19 жовтня 2017 року, під час судового засідання, представником позивача - ОСОБА_3 заявлено клопотання про витребовування додаткових доказів у відповідача по справі.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 156 КАС України, суд має право зупинити провадження у справі в разі наявності інших причин за обґрунтованим клопотанням сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - до терміну, встановленого судом.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року клопотання ОСОБА_3 про витребування додаткових доказів - задоволено частково, зобов'язати Національний банк України надати до 03 листопада 2017 року наступну інформацію: 1. Наказ про звільнення з посади головного спеціаліста (енергетика), на об'єкті Національного банку України за адресою м. Київ, Контрактова площа 2 б, та про прийняття на зазначену вище посаду, за період з 21.08.2015 року по 06.11.2015 року.; 2. Яку посаду займав ОСОБА_4 у період з 21.08.2015 року по 06.11.2015 року та зупинено провадження у справі до 09 листопада 2017 року до 09 год. 50 хв.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів протокольною ухвалою постановила, провадження за апеляційною скаргою Національного банку України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Національного банку України про визнання незаконними та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, поновити та призначити до розгляду у судовому засіданні на 09 листопада 2017 року о 09 год. 50 хв.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а постанова суду - скасуванню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що відповідно до Постанови Правління НБУ від 1 грудня 2014 року № 763 «Про внесення змін до структури НБУ» та Наказу НБУ від 15 грудня 2014 року № 2537-к «Про скорочення штату працівників окремих підрозділів НБУ» прийнято рішення про скорочення штату і чисельності працівників управління організації енергозабезпечення Головного господарського управління НБУ.

21 серпня 2015 року Головне господарське управління НБУ повідомило позивача про те, що посада, яку він обіймає підлягає скороченню і попередило його про наступне вивільнення з роботи за п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) згідно з вимогами законодавства України про працю не раніше ніж через два місяці з дня знайомлення з цим попередженням.

В подальшому, на підставі вищезазначеного попередження про вивільнення наказом Головного господарського управління НБУ від 17.11.2015 року №492-к «Про звільнення ОСОБА_2.» ОСОБА_2, провідного спеціаліста сектору систем гарантованого електропостачання відділу організації гарантованого електропостачання та електрогосподарства управління організації енергозабезпечення звільнено з роботи 17.11.2015 року у зв'язку з скороченням чисельності штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач вважаючи, вищевказаний наказ про звільнення з Національного банку України таким, що винесено з порушенням вимог чинного законодавства звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на день звільнення позивач працював у Національному банку України на посаді провідного спеціаліста сектору систем гарантованого електропостачання відділу організації гарантованого електропостачання та електрогосподарства управління організації енергозабезпечення Головного господарського управління Національного банку України.

З метою вдосконалення організаційної структури центрального апарату Національного банку, відповідно до вимог постанови Правління Національного банку України від 01 грудня 2014 року № 763 «Про внесення змін до структури Національного банку України» та наказу Національного банку України від 15 грудня 2014 року № 2537-к «Про скорочення штату працівників окремих підрозділів Національного банку України» прийнято рішення про скорочення штату і чисельності працівників управління організації енергозабезпечення Головного господарського управління Національного банку України.

01.12.2014 року постановою Правління Національного банку України №763 «Про внесення змін до структури Національного банку України» постановлено п.3: «Виключити із структури Головного господарського управління управління кошторисного процесу та матеріально-технічного забезпечення, відділ організації утримання будівель і території та відділ адміністрування телерадіомереж управління господарського забезпечення, управління організації енергозабезпечення, управління організації капітального будівництва, відділ організації охорони праці та пожежної безпеки та відділ загального діловодства.»

Відповідно до п.12 вище зазначеної постанови постановлено: « 1.внести зміни до штатних розписів центрального апарату та Головного господарського управління Національного банку України; 2. підготувати проект наказу про скорочення штату працівників Фінансового департаменту, Департаменту бухгалтерського обліку, Головного Господарського управління; 3. після затвердження змін до штатних розписів центрального апарату та Головного господарського управління Національного банку України, попередити працівників, які згідно з цією постановою підлягають вивільненню.».

Згідно вище зазначеної постанови, а саме п.2 п.п.3 : «До департаменту забезпечення діяльності Національного банку України передано усі функції Головного господарського управління Національного банку щодо господарського забезпечення.».

На виконання вище зазначеної постанови Правління Національного банку України 15.12.2014 року видано Наказ №2537-к «Про скорочення штату працівників окремих .підрозділів Національного банку України» відповідно до якого наказано скоротити штат і чисельність працівників в тому числі управління організації енергозабезпечення, а також попередити працівників, які підлягають вивільненню, про їх скорочення.

Згідно з наказом Головного господарського управління Національного банку України №492-к Позивач був звільнений з роботи 17.11.2015 року.

21 серпня 2015 року позивач був попереджений про наступне вивільнення з роботи на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Згідно з попередженням, посада позивача підлягала скороченню і тому його попередили про наступне вивільнення з роботи не раніше ніж через два місяці з дня ознайомлення з попередженням.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач працював у управлінні організації енергозабезпечення у відділі організації гарантованого електропостачання та електрогосподарства на посаді провідного спеціаліста сектору систем гарантованого електропостачання.

Управління організації енергозабезпечення складалось з трьох відділів: відділ організації гарантованого електропостачання та електрогосподарства; відділ організації підтримки кліматичних умов; відділ організації адміністрування енергосистем.

Все Управління організації енергозабезпечення, як було зазначено вище було виключене із структури Г оловного господарського управління Національного банку України, а працівники даного управління відповідно до Наказ №2537-к «Про скорочення штату працівників окремих підрозділів Національного банку України» були попереджені про наступне вивільнення.

Згідно з вимогами статті 492 КЗпП про наступне вивільнення працівники персонально попереджаються не пізніше, ніж за два місяці.

Таким чином, закон вимагає попередити працівника про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці, що і було виконано відповідачем, оскільки у попередженні про вивільнення було чітко вказано, що звільнення може відбутися не раніше ніж через два місяці з дати попередження. Згідно з вимогами статті 254 Цивільного кодексу України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Згідно з наказом Головного господарського управління Національного банку України № 492-к Відповідач був звільнений з роботи 17.11.2015, тобто через 2 місяці і 27 днів з дня ознайомлення з попередженням про вивільнення, що повністю узгоджується з вимогами статті 492 КЗпП України.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем дотримані вимоги статті 492 КЗпП і строк, встановлений у попередженні про вивільнення ОСОБА_2 є законним.

Відповідно до частини першої статті 43 КЗпП, розірвання трудового договору може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) профспілки, членом якої є працівник.

Засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації Головного господарського управління Національного банку України щодо розгляду питання про звільнення ОСОБА_2 відбулося 06 листопада 2015 року.

Позивач був присутній на вказаному засіданні, про що зазначено у протоколі засідання № 31/1 і підтверджується позивачем в самій позовній заяві.

ОСОБА_2 на засіданні профспілкового комітету не заявляв, що його було несвоєчасно чи неналежним чином повідомлено про засідання профспілкового комітету.

Щодо посилання позивача, що йому було повідомлено про наявність начебто вакантної посади головного спеціаліста (енергетика) в телефонному режимі невідомою особою, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно наданих додаткових пояснень та заперечень представників сторін та самого позивача, колегією суддів встановлено, що «невідомою особою» був ОСОБА_4 - в. о. начальника відділу забезпечення діяльності Національного банку України в регіонах України Департаменту забезпечення діяльності Національного банку України.

Також, звертає увагу на те, що ОСОБА_4 в подальшому виконував обов'язки керівника зазначеного підрозділу.

А отже, ОСОБА_2 точно знав, хто саме йому запропонував вакантну посаду.

Щодо порушення відповідачем вимог ч. 3 ст. 492 КЗпП України , а саме відповідач не запропонував одночасно із звільненням іншу роботу на тому ж самому підприємстві, в установі, організації, колегія суддів зазначає наступне.

Так, позивачу в усній формі була запропонована інша робота у Національному банку України, а саме посада головного спеціаліста (енергетика) на об'єкті Національного банку України, що розташований у м. Києві, Контрактова площа, 2-Б.

Переведення ОСОБА_2 на запропоновану посаду не потребувало б його додаткового навчання, найбільше відповідало б виробничим потребам Національного банку України, кваліфікації та досвіду роботи ОСОБА_2

Посада головного спеціаліста відноситься до вищої категорії посад порівняно з посадою провідного спеціаліста та, відповідно, передбачає вищі умови оплати праці.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що сторонами не заперечується те, що позивач на засіданні профспілкового комітету, відмовився від запропонованої йому посади, мотивуючи це складністю запропонованої роботи.

Щодо форми пропозиції роботи, колегія суддів зазначає наступне.

Так, форма пропозиції роботи законодавством України про працю не визначена та, відповідно, може виражатися у будь-якій, у тому числі, усній формі.

Крім того, ОСОБА_2 була надана можливість оглянути об'єкт Національного банку України, роботу якого він мав забезпечувати у випадку надання згоди на переведення на запропоновану посаду.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що відсутність запису про пропозицію роботи саме у попередженні про вивільнення ОСОБА_2 не є свідченням того, що робота позивачу не була запропонована, а Національний банк України грубо порушив вимоги ч. 3 ст. 492 КЗпП.

Окрім зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачу робота пропонувалася і він відвідував зазначений об'єкт, що не заперечується та не спростовується самим позивачем, також цей факт відображений у протоколі засідання профспілкового комітету.

Також, колегія суддів зазначає, що позивачу була запропонована робота з функціями аналогічними тій, що він виконував, займаючи посаду провідного спеціаліста сектору систем гарантованого електропостачання відділу організації гарантованого електропостачання та електрогосподарства управління організації енергозабезпечення Головного господарського управління Національного банку України.

Конституція України визнає, а Кодекс законів про працю України гарантує громадянам України право на працю.

Відповідно до цього ст. 22 КЗпП забороняє будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального чи майнового стану, расової та національної приналежності, статі, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, залежно від характеру занять і місця проживання.

Згідно ст. 2 КЗпП, відповідно до якої держава взяла на себе обов'язок забезпечити рівність трудових прав усіх громадян, незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі та характеру занять, місця проживання та інших обставин.

Відповідно до ст. 24 КЗпП забороняється укладення трудового договору з громадянином, якому запропонована робота протипоказана за станом здоров'я.

Згідно довідки до акту огляду у МСЕК, ОСОБА_2 не заборонено виконувати будь-які види робіт.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_2 була запропонована робота, яка відповідала його кваліфікації та досвіду роботи.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що порушення з боку Національного банку України під час пропозиції роботи ОСОБА_2 відсутні.

Щодо посилання позивача на те, що не запропонована посада старшого спеціаліста, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.3 ст. 32 КЗп П, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.49-2 КЗпП, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Як встановлено матеріалами справи, підтверджено та не заперечується сторонами, що посада старшого спеціаліста є вищою посадою ніж ту, яку обіймав позивач та пропонується за ініціативою керівника Національного банку України.

Щодо посилання позивача на те, що відповідачем порушеного його переважне право залишення на роботі, колегія суддів зазначає наступне.

Так, у даному випадку правила статті 42 КЗпП України не діють, оскільки скорочувалися усі посади підрозділу, що ліквідовувався, через що у жодного з працівників не могло виникнути переважного права на залишення на роботі перед іншими працівниками цього ж підрозділу.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 19.12.2007 (справа № 6-22563св07) «при працевлаштуванні працівників при зміні організаційної структури переважне право на залишення на роботі не застосовується», ухвалі Вищого адміністративного суду України від 01.04.2010 № К- 6764/07 де зазначено «Оскільки посада позивача була скорочена, то правила статті 42 КЗпП України про переважне право залишення на роботі не можуть бути застосовані. Обов'язку надати позивачу для трудовлаштування посаду головного бухгалтера новоутвореного департаменту ресурсного забезпечення, капітального будівництва та експлуатації об'єктів митної інфраструктури, який є новоутвореним структурним підрозділом з вищим статусом ніж управління, чинним трудовим законодавством не передбачено».

Тобто, пільги, передбачені статтею 42 КЗпП України, не застосовуються для новоутворених структурних підрозділів (при зміні організаційної структури), оскільки переважне право на залишення на роботі не є тотожним переважному праву на працевлаштування на нову посаду у новостворених підрозділах.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивач був звільнений з роботи з підстав та у порядку, встановленому чинним законодавством України.

Також зазначає, що станом на 17 листопада 2015 року кваліфікація та досвід роботи позивача відповідала вимогам, встановленим відповідачем, саме тому позивачу була запропонована інша робота у Національному банку України, а саме посада головного спеціаліста (енергетика) на об'єкті Національного банку України, що розташований у м. Києві, Контрактова площа, 2-Б.

Колегія суддів звертає увагу на те, що звільнення позивача здійснювалося на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП, а саме у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці та скороченням чисельності або штату працівників, про що позивача було попереджено відповідно до вимог статті 492 КЗпП не пізніше, ніж за два місяці.

Також, позивачу відповідно до вимог статті ст. 492 КЗпП була запропонована інша робота, від якої позивач відмовся, у зв'язку з чим і був звільнений.

Відповідно до статті 43 КЗпП профспілковий комітет надав згоду на звільнення позивача.

Під час звільнення позивач у відповідності до вимог статті 44 КЗпП отримав вихідну допомогу.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем дотримані вимоги закону щодо процедури вивільнення позивача.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем на запит суду надано додаткову інформацію про вакантні посади в Національному банку України, станом на 01.08.2015 року,01.09.2015 року,01.10.2015р., 02.11.2015р., згідно якої вільних посад які б моли б бути запропоновані позивачеві за весь цей період в Національному банку України не було.

Відповідно до Штатного розпису господарського управління Національного банку України станом на 12.08.2015 року: всього - 21 штатна посада в управлінні організації енергозабезпечення, з яких 6-ть відносились до відділу організації гарантованого електропостачання та електрогосподарства.

Відповідно до Штатного розпису господарського управління Національного банку України станом на 17.11.2015 року: всього - 4 штатних посад в управлінні організації енергозабезпечення, з яких 1 - на відносилась до відділу організації гарантованого електропостачання та електрогосподарства, та яку безпосередньо займав позивач.

На підставі вище зазначеного, як вбачається з матеріалів справи, та підтверджено самим позивачем, колегія суддів зазначає, що Національним банком було запропоновано одну посаду позивачеві, яка не потребувала б його додаткового навчання, найбільше відповідала виробничим потребам Національного банку України, та відповідала кваліфікації та досвіду роботи ОСОБА_2, а саме посаду головного спеціаліста (енергетика), яка в тому числі відносилась до вищої категорії посад порівняно з посадою провідного спеціаліста, та відповідно передбачала вищі умови оплати праці.

Окрім зазначеного вище колегія суддів зазначає, що при вивільненні працівника з роботи (при скорочені) необхідно дотриматись основних вимог, а саме:

1. Попередити працівника про наступне вивільнення не менш ніж за два місяці до такого вивільнення.

Національний банк України попередив ОСОБА_2 про вивільнення з роботи 21.08.2015 року, а звільнив 17.11.2015 року, тобто з дня попередження до дня звільнення пройшло 2 місяці і 27 днів.

Колегія суддів зазначає, що Національним банком України дотримано вимогу законодавства України про попередження про вивільнення працівника.

2. Запропонувати у разі наявності вільну посаду, що відповідає рівню кваліфікації працівника.

Національний банк України запропонував єдину вільну вакансію, що відповідала кваліфікації ОСОБА_2, а саме посаду головного спеціаліста (енергетика) на об'єкті Національного банку України, тобто позивачеві була запропонована робота з функціями аналогічними тій, що він виконував, займаючи посаду провідного спеціаліста.

Як вбачається з матеріалів справи, та з пояснень позивача, останній відмовився від такої посади.

Таким чином, Національним банком дотримано вимоги законодавства України про пропозицію іншої роботи, що відповідає рівню кваліфікації працівника, проте позивач відмовився від такої роботи.

3. Отримати згоду профспілкового комітету на вивільнення працівника.

Як вбачається з Протоколу вище згаданого профспілкового комітету, на якому був також присутній позивач, профспілковим комітетом було розглянуто подання адміністрації Національного банку України щодо надання згоди на звільнення ОСОБА_2, було вислухано ОСОБА_2 та прийнято рішення - дати згоду на звільнення ОСОБА_2

Таким чином, Національним банком дотримано вимоги законодавства щодо отримання згоди профспілкового комітету.

4. Дотримання права переважного залишення на роботі.

Національним банком України при звільненні ОСОБА_2 не було порушено права ОСОБА_2 на переважне права на залишення на роботі, оскільки як уже зазначалось під скорочення потрапили усі посади підрозділу, що ліквідовувався, через що у жодного з працівників не могло виникнути переважне право на залишення на роботі.

Щодо посилання представника позивача на те, що ОСОБА_2 не запропоновано вакантні посади станом на травень 2015 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до Постанови Правління НБУ від 1 грудня 2014 року № 763 «Про внесення змін до структури НБУ» та Наказу НБУ від 15 грудня 2014 року № 2537-к «Про скорочення штату працівників окремих підрозділів НБУ» прийнято рішення про скорочення штату і чисельності працівників управління організації енергозабезпечення Головного господарського управління НБУ.

21 серпня 2015 року Головне господарське управління НБУ повідомило позивача про те, що посада, яку він обіймає підлягає скороченню і попередило його про наступне вивільнення з роботи за п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) згідно з вимогами законодавства України про працю не раніше ніж через два місяці з дня знайомлення з цим попередженням.

В подальшому, на підставі вищезазначеного попередження про вивільнення наказом Головного господарського управління НБУ від 17.11.2015 року №492-к «Про звільнення ОСОБА_2.» ОСОБА_2, провідного спеціаліста сектору систем гарантованого електропостачання відділу організації гарантованого електропостачання та електрогосподарства управління організації енергозабезпечення звільнено з роботи 17.11.2015 року у зв'язку з скороченням чисельності штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України.

На підставі вище, зазначеного, колегія суддів звертаєш увагу на те, що зазначена вимога є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Окрім зазначеного вище, відповідачем на вимогу апеляційного суду надано додаткові докази, що стосуються обставин звільнення ОСОБА_2, а саме: належним чином засвідчену копію Наказу від 02.11.2015 року №5048-к (копія даного наказу, є доказам того, що вакансія, що була запропонована ОСОБА_2 дійсно існувала і після відмови ОСОБА_2 від цієї посади, на цю посаду було взято працівника, що перебував у кадровому резерві); належним чином засвідчену копію Наказу №4746-к від 21.10.2015 року «Про покладення на ОСОБА_4 виконання обов'язків начальника відділу забезпечення діяльності Національного банку України в регіонах України Департаменту забезпечення діяльності Національного банку України» .

Щодо посилання представника позивача на те, що протокол профспілкового комітету відрізняється від витягу з протоколу профспілкового комітету, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів зазначає, що витяг з протоколу це документ, який є частиною протоколу, потрібною для вирішення окремого питання. Від протоколу витяг відрізняється тим, що в ньому подається ухвала лише з одного питання.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що Національним банком України дотриманні всі вимоги чинного законодавства України.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 червня 2017 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 156, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Національного банку України - задоволити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 червня 2017 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Національного банку України про визнання незаконними та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 14 листопада 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.