Справа № 331/5436/17(2-а/331/193/2017)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 листопада 2017 рокусправа № 331/5436/17 2-а/331/193/2017

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2017 року у справі № 331/5436/17 (2-а/331/193/2017) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

04 серпня 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила:

- визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - відповідач) щодо розрахунку пенсії із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2007 рік;

- зобовязати відповідача призначити пенсію за віком з 10.07.2017 року відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки (2014, 2015, 2016), що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком;

- зобовязати відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, право на отримання якої встановлене п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено частково, визнано неправомірними дії відповідача щодо призначення ОСОБА_1 в 2017 році пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2017 рік та зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 10.07.2017 року у розмірі, обчисленому відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, тобто за 2014 , 2015, 2016 роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився із рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неналежну оцінку доказів, відповідач просить постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2017 року скасувати та прийняти рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Позивачка постанову суду в частині відмовлених позовних вимог не оскаржила.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Центральному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

06.06.2007 року позивачці було призначено пенсію за вислугу років, як працівнику охорони здоровя, з 12.06.2007 року її виплату було припинено у звязку з тим, що позивачка відмовилася від її отримання та продовжила працювати.

10.07.2017 року, позивачка звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. Відповідач здійснив перерахунок пенсії позивачу з виду на вид із застосовуванням показника середньої заробітної плати за 2007 р., розмір пенсії склав 1168, 5 грн..

Позивачка вважаючи такі дії протиправними, відмову необґрунтованою, а свої законні права порушеними, звернулася з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, дійшов висновку, що дії відповідача щодо відмови в застосуванні при здійсненні розрахунку пенсії позивачки за віком показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, відповідно до вимог частини 2 статті 40 Закону України №1058, тобто за 2014-2016 роки, є неправомірними, такими, що порушують конституційні права позивачки, а тому позов в цій частині вимог задовольнив.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

У частині першій статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено види пенсійних виплат, що за рахунок коштів ПФУ призначаються в солідарній системі.

Так, частиною третьою статті 45 вказаного Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 ЗУ №1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Тобто, частиною третьою статті 45 Закону №1058 регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Тому показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії в межах статті 45 має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення пенсії, передбаченої Законом №1058.

З матеріалів справи вбачається, що 06.06.2007 року позивачці було призначено пенсію по вислузі років відповідно до іншого Закону, а саме - до Закону України «Про пенсійне забезпечення», котрий передбачає інші підстави призначення пенсії.

Після призначення позивачці пенсії по вислузі років, вона продовжувала працювати та сплачувала у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Як встановив суд, вперше за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1058, позивачка звернулась 10.07.2017 року, а тому при розрахунку пенсії відповідач повинен був застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії відповідно до вимог частини 2 статті 40 Закону України №1058, тобто за 2014-2016 роки.

Верховний Суд України неодноразово висловлював свою правову позицію щодо застосування частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у справі № 21-612а14 постанова від 31 березня 2015 року, та у справі №21-550а15 постанова від 09 червня 2015 року. В своїх рішеннях ВСУ дійшов висновку, що у випадку, коли особі було призначено пенсію за вислугу років за Законом, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Законом України №1058, у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом України №1058 такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Тобто, уповноваженою особою УПФУ безпідставно застосовано при призначенні позивачці пенсії за віком ч.3 ст. 45 Закону №1058 та неправомірно розраховано розмір її пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для зміни чи скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2017 року у справі № 331/5436/17 (2-а/331/193/2017) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду є остаточною та оскарженню не підлягає відповідно до ч.10 ст.183-2 КАС України.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак