Справа № 755/17216/16-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Савлук Т.В. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року Справа № 755/17216/16-а

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Безименної Н.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 08 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Житомирської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України (далі - відповідач) про визнання незаконною та скасування постанови від 03.11.2016 р. № 0582/101000014/2016 про порушення митних правил, якою до позивача застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 серпня 2017 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позову в повному обсязі, так як, на його думку, оскаржуване судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання 01.11.2017 р. сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 29.06.2016 р. громадянином України ОСОБА_2 через пункт пропуску «Виступовичі-Нова Рудня» митного поста «Північний» Житомирської митниці ДФС в митному режимі «транзит» на митну територію України було ввезено транспортний засіб «Mercedes-Benz C200», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1.

Зазначений транспортний засіб перебуває під митним контролем та мав бути доставлений позивачем до митних органів в термін, що не перевищує 10 діб з дня ввезення, чого позивачем зроблено не було.

Відповідачем на адресу позивача було направлено лист-запрошення щодо необхідності прибути 29.07.2016 р. о 10:00 год. до відділу аналітично-пошукової роботи та протидії митним правопорушенням Київської міської митниці ДФС для проведення митної перевірки транспортного засобу.

Позивач звернувся до Київської міської митниці ДФС з повідомленням від 30.07.2016 р., в якому просив відкласти розгляд питання, з приводу якого його викликано.

13.09.2016 р. Житомирською митницею ДФС у відношенні позивача складено протокол про порушення митних правил № 0582/101000014/2016, в якому зафіксовано порушення ним митних правил, регламентованих ч. 3 ст. 470 МК України.

У зазначеному протоколі вказано, що розгляд справи позивача про порушення митних правил призначено на 03.11.2016 р. о 10:00 год.

03.11.2016 р. відповідачем за результатами розгляду справи про порушення митних правил № 0582/101000014/2016 прийнято постанову, якою на позивача за порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України, накладено штраф у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 8500,00 грн.

03.11.2016 р. на адресу відповідача надійшло повідомлення позивача від 28.10.2016 р. щодо відкладення розгляду його справи про порушення митних правил.

Позивач, вважаючи постанову від 13.09.2016 р. № 0582/101000014/2016 про порушення митних правил протиправною, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову, діяв на підставі, у спосіб та в межах наданих йому повноважень.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Митним кодексом України (далі - МК України).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб.

Частиною 3 статті 470 МК України регламентовано, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У ст.ст. 486, 488, 497, 498 МК України закріплено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв'язку з оскарженням.

Провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

У провадженні у справах про порушення митних правил беруть участь: 1) особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил; 2) власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи); 3) представники осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та заінтересованих осіб (законні представники, представники, які діють на підставі довіреності, доручення); 4) захисники; 5) представники органів доходів і зборів; 6) свідки; 7) експерти; 8) перекладачі; 9) поняті.

Особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Відповідно ст. 526 МК України передбачено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що митним законодавством регламентовано чіткий та послідовний порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, зокрема за ч. 3 ст. 470 МК України.

При цьому, наведені правові норми, закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі на участь у розгляді її справи, також містять й певні застереження, націлені на попередження зловживання особою такими правами та на забезпечення належної реалізації митними органами наданих їм повноважень.

Водночас, одним із зазначених застережень є можливість розгляду митним органом справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, якщо вона була попереджена належним чином про дату, час та місце розгляду її справи і станом на момент розгляду її справи від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду.

Виходячи з цього, колегія суддів звертає увагу на те, що як було правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач перевищив встановлений ст. 95 МК України строк доставки транспортного засобу, про що складено відповідний протокол.

При цьому, ані в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження позивачем жодним чином не спростовано наявності факту вчинення ним вказаного правопорушення.

Разом з тим, відповідачем зазначені обставини були зафіксовані у відповідному протоколі від 13.09.2016 р. та завчасно і належним чином повідомлено позивача про дату, час та місце розгляду його справи про адміністративне правопорушення - 03.11.2016 р. о 10:00 год. за адресою: Україна, Житомирський район, с. Оліївка, вул. Садова, 4, однак станом на призначену дату позивач за вказаною адресою не з'явився і завчасно клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав, а отже, у відповідача були достатні та необхідні правові підстави для розгляду даної справи за відсутності позивача і для винесення за результатами її розгляду оскаржуваної постанови у справі про порушення митних правил.

Більш того, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач запрошувався митним органом для надання відповідних пояснень і мав достатньо часу реалізувати надані йому процесуальні права, зокрема право на захист.

Однак, ані станом на 13.09.2016 р., ані до дня розгляду справи про порушення митних правил - 03.11.2016 р., позивач жодного разу до митного органу не прибув.

При цьому, доводи апелянта про те, що МК України передбачає перенесення розгляду справи у разі надіслання клопотання про відкладення, колегія суддів вважає не обґрунтованими, оскільки можливість відкладення розгляду справи митним органом покликана забезпечити реалізацію процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності, але такі права повинні використовуватися особою у межах правового поля та без зловживання ними.

Водночас, позивачем не надано належних і допустимих у розумінні ст. 70 КАС України доказів, які б підтверджували, що упродовж періоду з 11.07.2016 р., тобто дати вчинення правопорушення, з урахуванням вихідних днів, до 03.11.2016 р. включно він через стан здоров'я не міг прибути до митного органу.

Крім того, судова колегія зазначає, що відкладення розгляду справи про порушення митних правил та її вирішення здійснювалося відповідачем у межах шестимісячного строку, визначеного ч. 1 ст. 467 МК України, і станом на 03.11.2016 р. відповідач не мав жодних правових підстав для відкладення розгляду справи, зокрема враховуючи те, що це могло би призвезти до спливу вказаного строку.

При цьому, доводи апелянта про те, що 31.10.2016 р. ним було направлено клопотання про перенесення розгляду його справи, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки таке клопотання відповідачем отримано лише 03.11.2016 р./ Т.1 а.с.24/, після прийняття оскаржуваної постанови, зареєстровано - 04.11.2016 р. за вх. № 369/Т/06-70-20 та долучено до матеріалів адміністративної справи позивача - 07.11.2016 р. /Т.1 а.с.154/, і позивач, завчасно знаючи про дату, час та місце розгляду його справи, мав можливість або заздалегідь прибути до митного органу для надання відповідних пояснень, або принаймні забезпечити завчасне надходження його клопотання до митного органу, враховуючи Правила надання послуг поштового зв'язку, затверджені постановою КМУ від 05.03.2009 р. № 270, та строки доставки поштової кореспонденції.

Судова колегія також зазначає, що у вказаному клопотанні позивач посилається на те, що він знаходиться на лікуванні /Т.1 а.с.22-23/, але такі доводи є голослівними, жодних доказів на їх підтвердження ані до митного органу, ані до суду надано не було.

Більш того, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини у справі, викладену в рішенні по справі «Олссон проти Швеції» від 24.031988 р., відповідно до якої рішення органу влади має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність.

У контексті викладеного судова колегія зазначає, що матеріалами адміністративної справи про порушення митних правил /Т.1 а.с. 123-157/ підтверджується вжиття відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови всіх можливих та необхідних заходів для дотримання законодавчо визначеної процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Посилання апелянта на судову практику, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судові рішення, на які посилається апелянт, ухвалені за інших обставин справи, вони не мають жодного преюдиційного значення для вирішення даного спору і відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи згідно з Конституцією України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та інших нормативно-правових актів, і у відповідності до ст. 244-2 КАС України обов'язковими для судів є лише висновки ВСУ.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, яким було повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, згідно зі ст. 159 КАС України.

Згідно зі ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 08 серпня 2017 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 08 серпня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 08 листопада 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді: