Справа № 826/972/17
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року м. Київ К/800/25325/17

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шведа Е.Ю.,

суддів: Голяшкіна О.В.,

Черпіцької Л.Т.,

секретар судового засідання Ловецка Т.В.,

за участю: представника відповідача Шевченко О.С.,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за

касаційними скаргами ОСОБА_4 та Міністерства юстиції України

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2017 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2017 року

у справі № 826/972/17

за позовом ОСОБА_5

до Міністерства юстиції України,

треті особи: ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Могильницька Ольга Андріївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дубенко Карина Євгенівна,

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просила: визнати протиправним і скасувати наказ Міністерства юстиції України від 29 грудня 2016 року № 3920/5; зобов'язати Міністерство юстиції України вчинити дії щодо поновлення записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внесених на підставі рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятих: приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Могильницькою О.А. від 24 липня 2013 року № 4303154 та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дубенко К.Є. від 05 червня 2015 року № 21844510, від 20 вересня 2016 року № 31473195, від 21 вересня 2016 року № 31496537.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2017 року, позов задоволено, визнано протиправним і скасовано спірне рішення відповідача, зобов'язано його вчинити певні дії.

У касаційних скаргах відповідач, третя особа, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просять рішення судів скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Доводи касаційних скарг обґрунтовано тим, що відповідач діяв на підставі та у спосіб, передбачений законом, в межах повноважень. Вважає, що мав законодавчі повноваження розглядати скаргу ОСОБА_4 При цьому, строк подачі скарги не є пропущеним, рахуючи з моменту коли особа дізналась про порушене право. Крім того, дрібні порушення, допущені під час видання спірного наказу відповідача, не можуть бути підставою для його скасування, вважають відповідач та третя особа. Також відповідач зазначає, що він не має змоги виконати зобов'язальні дії резолютивної частини судового рішення, оскільки не наділений відповідними повноваженнями.

У судовому засіданні представники відповідача, третьої особи підтримали касаційні скарги, просили задовольнити їх з підстав, викладених в них.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, їх представників, що з'явились, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Судами встановлено, що 17 травня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «БАНК НРБ» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії») та ОСОБА_8 і ОСОБА_4 укладено Договір іпотеки в забезпечення зобов'язань ОСОБА_8, які випливають із Договору про відкриття кредитної лінії № 04-05-07/ФО від 17 травня 2007 року, відповідно до якого в заставу банку передано квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_8 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності.

14 лютого 2010 року в межах досудового розслідування кримінальної справи № 60-3985 відносно ОСОБА_8 слідчим СВ Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві прийнято постанову про накладення арешту на все (рухоме та нерухоме) майно ОСОБА_8 (в тому числі - на належну йому та ОСОБА_4 на праві спільної власності квартиру АДРЕСА_1), внаслідок чого 24 лютого 2011 року першою Київською державною нотаріальною конторою внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

У зв'язку з простроченням ОСОБА_8 та ОСОБА_4 виплат за Договором про відкриття кредитної лінії, банком ініційовано звернення стягнення на відповідне нерухоме майно - квартиру в примусовому порядку.

Враховуючи наведені обставини, 24 липня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Могильницькою О.А. прийнято рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень, індексний номер: 4303154 та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 1804250, а саме реєстрацію права власності ОСОБА_9 на квартиру АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 00.

Наслідком проведення вказаної реєстраційної дії стало те, що 05 червня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дубенко К.Є. посвідчено договір купівлі-продажу нерухомості № 694 - квартири АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 00, у зв'язку з чим, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 21844510 та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 9926038, а саме реєстрацію права власності ОСОБА_10 на зазначений об'єкт нерухомого майна.

В подальшому, 20 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дубенко К.Є. посвідчено договір дарування нерухомості № 1359 квартири АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 00 та прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31473195, внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_11 на вказану квартиру.

Також, 21 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дубенко К.Є. посвідчено договір дарування нерухомості № 1377 квартири АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 00 та прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31496537, внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 16503731, а саме реєстрацію права власності ОСОБА_12 (на даний час ОСОБА_5) на зазначену квартиру.

Оскільки, на думку ОСОБА_4, наведені дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Могильницької О.А. є протиправними, а рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень, індексний номер: 4303154 підлягає скасуванню, так як на момент його прийняття в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна були наявні відомості щодо обтяження на квартиру АДРЕСА_1 та яке було знято лише 28 серпня 2013 року, то і подальше відчуження вказаного нерухомого майна і наступні реєстраційні дії з ним також є незаконними. Відповідно, і всі наступні рішення про державну реєстрацію прав (від 05 червня 2015 року № 21844510, від 20 вересня 2016 року № 31473195, від 21 вересня 2016 року № 31496537) є незаконними і підлягають скасуванню.

Наведені обставини стали підставою для звернення ОСОБА_4 із скаргою на зазначені дії та рішення приватних нотаріусів Київського міського нотаріального округу Дубенко К.Є. та Могильницької О.А. до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України.

Згідно з висновком Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 28 грудня 2016 року за результатами розгляду скарги ОСОБА_13, який діяв в інтересах ОСОБА_4, комісія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення скарги та скасування рішень нотаріусів про державну реєстрацію прав щодо нерухомого майна від 24 липня 2013 року № 4303154, від 05 червня 2015 року № 21844510, від 20 вересня 2016 року № 31473195, від 21 вересня 2016 року № 31496537, погодившись з доводами скаржника в тому, що враховуючи, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Могильницькою О.А. порушено вимоги законодавства у сфері державної реєстрації прав під час прийняття рішення від 24 липня 2013 року № 4303154 та здійснено реєстрацію переходу права власності за наявності зареєстрованого обтяження на нерухоме майно, що надалі дало змогу приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Дубенко К.Є. прийняти рішення від 05 червня 2015 року № 21844510, від 20 вересня 2016 року № 31473195, від 21 вересня 2016 року № 31496537 та здійснити реєстраційні дії щодо подальшого переходу права власності на об'єкт нерухомого майна, є підстави для скасування рішення № 4303154 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Могильницької О.А. як такого, що прийняте з порушенням вимог законодавства у сфері державної реєстрації, а також похідних рішень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дубенко К.Є. № 21844510, № 31473195 та № 31496537, як таких, що випливають з факту скасування незаконного рішення № 4303154 та були вчинені за наслідком прийняття такого рішення.

Враховуючи наведене, відповідно до п. 1 ч. 2, пп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 12 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 (далі - Порядок № 1128), відповідачем видано спірний наказ від 29 грудня 2016 року № 3920/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», яким скасовано зазначені рішення приватних нотаріусів Київського міського нотаріального округу Дубенко К.Є. та Могильницької О.А.

Позивач, вважаючи спірний наказ відповідача протиправним, звернулась до суду з цим позовом про його скасування, зобов'язання відповідача вчинити дії.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з відсутності у відповідача повноважень на скасування рішень про державну реєстрацію прав від 24 липня 2013 року № 4303154 та від 05 червня 2015 року № 21844510, а скасування рішень від 20 вересня 2016 року № 31473195 та 21 вересня 2016 року № 31496537 стало похідним без з'ясування їх законності, тобто вчинено поза межами повноважень, наданих законом, Порядком № 1128. Крім того, судами встановлено процедурні порушення, допущені відповідачем, під час прийняття ним спірного наказу.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до преамбули Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) цей Закон регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Ст. 37 вказаного закону передбачено можливість оскаржити рішення державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації, зокрема, до Міністерства юстиції України.

Так, Міністерство юстиції України розглядає скарги: на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України (ч. 2 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Такими повноваженнями Міністерство юстиції України наділено Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 26 листопада 2015 року № 834-VIII, яким відповідно внесено зміни до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та який набрав чинності 13 грудня 2015 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У своєму рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за закріпленим у наведеній статті Конституції України принципом дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Також у вказаному рішенні Конституційний Суду України дійшов висновку, що положення ч. 1 ст. 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом'якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року N 1-зп).

З наведеного тлумачення норм ст. 58 Конституції України Конституційним Судом України вбачається, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, тобто не можуть бути застосовані до тих правовідносин, які виникли до набрання ними (законами, нормативно-правовими актами) чинності та відповідно вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності, крім випадку коли такі закони чи інші нормативно-правові акти пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Що стосується відповідальності юридичних осіб, то закон чи інший нормативно-правовий акт може передбачати відповідальність за діяння, вчинені особою в минулому, тобто мати зворотну дію в часі, однак про це повинно бути вказано безпосередньо в самому законі або іншому нормативно-правовому акті.

Підсумовуючи слід зауважити, що загальновизнаним принципом права є те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Виключенням є лише правило, відповідно до якого зворотну дію в часі мають лише ті закони та інші нормативно-правові акти, які пом'якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.

Суд касаційної інстанції зауважує, що норми Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не містять положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності, тобто зворотної дії в часі вказаний закон не має.

Не містить таких норм і Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. N 1127 (далі - Порядок № 1127), що зокрема, визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, ні Порядок № 1128, який визначає процедуру розгляду відповідно до Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації, територіального органу Мін'юсту.

За таких обставин, слід погодитись з висновками судів попередніх інстанцій, що норми ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку № 1128 не можуть застосовуватись до подій, що відбулись до набрання ними чинності, адже закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, відтак відповідач не мав повноважень розглядати скаргу ОСОБА_4 на рішення приватних нотаріусів Київського міського нотаріального округу Дубенко К.Є. та Могильницької О.А. від 24 липня 2013 року № 4303154 та від 05 червня 2015 року № 21844510 відповідно, що свідчить про протиправність спірного наказу Міністерства юстиції України від 29 грудня 2016 року № 3920/5. Наведене одночасно спростовує відповідні доводи відповідача щодо наявності у останнього повноважень на розгляд скарги ОСОБА_4

Крім того, відповідно до п.п. 2, 5 Порядку № 1128 для забезпечення розгляду скарг суб'єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення та склад яких затверджуються Мін'юстом або відповідним територіальним органом.

Перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення: чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб'єкта розгляду скарги (належний суб'єкт розгляду скарги); чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги; чи наявні (відсутні) інші скарги у суб'єкта розгляду скарги.

В порушення вказаних норм Порядку 1128 відповідачем розглянуто скаргу заявника за відсутності такого повноваження. При цьому, як встановлено судами та не спростовано відповідачем спірний наказ Міністерства юстиції України від 29 грудня 2016 року № 3920/5 не містить мотивів скасування рішень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дубенко К.Є. від 05 червня 2015 року № 21844510, від 20 вересня 2016 року № 31473195, від 21 вересня 2016 року № 31496537, що свідчить про їх недослідження, а відтак і про їх скасування без відповідної правової оцінки, про що обґрунтовано вказано судом першої інстанції. Рішення відповідача про їх скасування ґрунтується виключно на тому, що вони є похідними від рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Могильницької О.А. від 24 липня 2013 року № 4303154, яке на думку відповідача є незаконним та підлягає скасуванню.

Між тим, п. 12 Порядку № 1128 передбачає прийняття суб'єктом розгляду скарги на підставі висновків комісії саме мотивованого рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу. Однак, з наведених підстав спірний наказ Міністерства юстиції України від 29 грудня 2016 року № 3920/5 не можна вважати таким.

Також, відповідно до п.п. 10, 11 Порядку № 1128 суб'єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі); шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін'юсту; засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах що додаються до скарги).

Копії скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті. Суб'єкт оскарження має право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов'язково приймаються комісією до розгляду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що наведені норми Порядку 1128 відповідачем виконано частково, а саме: розміщено на офіційному веб-сайті Мін'юсту відповідне оголошення про розгляд скарги, однак з його змісту позивачу не можливо зрозуміти яким чином скарга, що розглядатиметься, стосується його прав, свобод чи інтересів, що не спростовано відповідачем. Відтак, формальне відношення відповідача до покладених на нього обов'язків не дозволило позивачу взяти участь у засіданні комісії та належним чином захистити свої права під час розгляду скарги ОСОБА_4

Доводи відповідача про відсутність у нього повноважень виконати рішення суду в цій справі в частині зобов'язання його вчинити дії, а саме: поновити записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, є безпідставними з огляду на наступне.

П.п. "а" - "в" п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення, зокрема, про: скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги; скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором.

Відповідно до ч. 7 ст. 37 вказаного закону рішення, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 2 частини шостої цієї статті, виконуються не пізніше наступного робочого дня після прийняття такого рішення шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Для виконання таких рішень повторне подання документів для проведення державної реєстрації прав та сплата адміністративного збору не вимагаються.

Наведені законодавчі норми, на переконання суду, дозволяють в повній мірі виконати відповідачу судове рішення в цій справі в частині поновлення записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відміна яких відбулася внаслідок скасування незаконним наказом відповідача рішень, на підставі яких ці записи занесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи переконливо свідчать про незаконність спірного наказу Міністерства юстиції України від 29 грудня 2016 року № 3920/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» та необхідність відновлення порушеного права позивача шляхом відновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідних записів.

За таких обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову. Судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, ухвалено законне та обґрунтоване рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, доводи касаційних скарг спростовуються викладеними нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для їх задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: